Справа № 132/128/26
3/132/272/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
10 лютого 2026 року  м. Калинівка
Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В.,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-2 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 677460, 06 січня 2026 року близько 18 год. 00 хв., в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру (затіяв суперечку та ображав нецензурною лайкою) відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, суду повідомив, що він, 06 січня 2026 року близько 18 год. 00 хв., в АДРЕСА_1 , будь-яких дій психологічного чи фізичного характеру до співмешканки не вчиняв, доказів того, що він вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 173-2 КУпАП складений відносно нього протокол не містить. Тому просить суд закрити провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які долучені до протоколу, заслухавши пояснення ОСОБА_1 вважаю, що його вина у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-2 КУпАП не знайшла свого підтвердження виходячи з наступного висновку.
Так, згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Диспозицією частини третьої статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено наступне:
- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3);
- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14);
- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17).
З аналізу наведених вище норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, повторно протягом року.
За змістом статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
У даному випадку, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_3 , і, як зазначено у протоколі, вчинення ОСОБА_1 діяння психологічного характеру могло завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої.
Однак, вчинення будь-яких діянь психологічного характеру повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.
Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення була лише заява ОСОБА_3 .
Однак, факт написання ОСОБА_3 заяви про вчинення правопорушення автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства психологічного характеру. 
Протокол сам по собі також не є беззаперечним доказом вини особи, він є лише формою фіксації події. Якщо протокол базується виключно на словах заявниці без інших підтверджень (свідчень очевидців, відеозаписів, тощо), він є недостатнім для притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Проаналізувавши матеріали справи, вважаю, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, повторно протягом року, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_3 матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення даного адміністративного правопорушення.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки, у даній справі працівниками поліції не було надано жодних переконливих доказів того, що було вчинене домашнє насильство щодо ОСОБА_3 , а також приймаючи до уваги те, що всі сумніви щодо недоведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 245, 247 п. 1, 251 ч.2, 280, 283, 284 ч.1 п.3 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 діб після проголошення. 

СУДДЯ І.В. Павленко