ЄУН: 336/1839/25
Провадження №: 2/336/151/2026 

  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 17 березня 2026 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Гордейченко Р.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (представники Железняк Андрій Вікторович , ОСОБА_15) до ОСОБА_3 (представник ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання батьківства та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі представника - адвоката Железняка А.В., звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в якому просила суд визнати відповідача ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Оріхів Оріхівського району, Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Оріхів, Оріхівського району, Запорізької області, внести зміни до актового запису про народження № 45 від 12.05.2021 року, складеного Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), записавши: батьком дитини - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Оріхів Запорізької області, прізвище дитини змінити з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Крім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів від дня пред`явлення цього позову й до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
До часу народження дитини ОСОБА_5 вона та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у селі Юрківка Оріхівського (Запорізького) району Запорізької області, мали спільний бюджет, разом харчувалися, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, турбувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки.
Відповідач визнавав себе батьком дитини ОСОБА_5 з часу, коли позивач дізналася про вагітність, після його народження і до цього часу.
Після народження ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_3 займався вихованням дитини та брав участь в утриманні дитини.
Однак після народження ОСОБА_5 й до цього часу ОСОБА_3 не подавав до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію його батьком дитини відповідно до положень ч.1 ст.126 СК України.
У зв`язку із вищевикладеним, а також через те, що батьки дитини не були у шлюбі, у свідоцтві про народження сина, яке видане 12.05.2021 року, у графі «відомості про матір» зроблено запис ОСОБА_8 , у графі «відомості про батька» зроблено запис, у відповідності до частини першої статті 135 СК України, прізвище дитини записано « ОСОБА_6 » за прізвищем матері, по - батькові - « ОСОБА_9 », прізвище, ім`я та по-батькові батька зазначено - « ОСОБА_10 ». 
Ще до народження відповідач знав та визнавав, що він є батьком дитини, якою позивачка була вагітна. Відповідач називав та називає ОСОБА_11 своїм сином. Після народження дитини відповідач утримував позивача та їх сина ОСОБА_5 .
Вже після народження дитини, ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб При проведенні 05.05.2023 р. державної реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
15.11.2024 р. Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, розглянувши цивільну справу № 336/8600/24 розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вказане рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2024 р. в цивільній справі № 336/8600/24 набрало законної сили 17.12.2024 р.
26.03.2025 року представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву та заяву, де зазначив, що ОСОБА_3 визнає позов в частині визнання його батьківства повністю, вимоги про стягнення аліментів визнає частково та просить стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. 
Позивачка ОСОБА_1 одночасно з позовом подала клопотання про призначення судової біологічної молекулярно-генетичної експертизи на предмет встановлення біологічного споріднення між відповідачем та неповнолітнім сином позивачки.
Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою сулу від 02 квітня 2025 року підготовче провадження у справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року призначена судова біологічна молекулярно-генетична експертиза, на вирішення якої поставлені таке питання: 1) чи є ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_5 , матір`ю якого є ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .?
Проведення експертизи було доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
15.10.2025 р. до суду надійшло повідомлення Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за № СЕ-19/108-25/18249-БД про неможливість проведення судової експертизи через неявку ОСОБА_3 для отримання біологічних зразків.
Ухвалою суду від 22.10.2025 року провадження у справі було відновлено, справу призначено для розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник позивачки адвокат Железняк Л.В. у судовому засіданні 17.03.2026 р. просила суд позовну заяву задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, уточнила формулювання позовних вимог зазначивши, що ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та внести до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № 00142411285 від 12.05.2021р. (свідоцтво про народження НОМЕР_4 видане 12.05.2021 р., актовий запис № 45), зареєстрованого у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян реєстратором Оріхівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро ) наступні зміни: замінити прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », зазначити у графі батько замість « ОСОБА_10 » - « ОСОБА_3 » з видачею нового свідоцтва про народження, стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів від дня пред`явлення цього позову й до досягнення дитиною повноліття; відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконаннярішення суду про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліментів на утримання сина у межах суми платежу за один місяць; відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , всі понесені нею судові витрати у справі. 
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
В призначені судові засідання відповідач ОСОБА_3 не з`являвся, подав відзив на позовну заяву та заяву про часткове визнання позовних вимог - про визнання батькіства. На підставі ч.3 ст.223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутності.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухваши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Железняк Л.В., вислухавши пояснення свідка ОСОБА_13 , з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , про що Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 45.
Згідно з копією свідоцтва про народження вбачається, що матір`ю дитини є ОСОБА_8 , батьком дитини записаний ОСОБА_10 .
Відповідю до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст 135 СК України від 12.05.2021 р., номер актового запису 00142411285 вказано, що в актовому записі про народження ОСОБА_5 відомості про батька зазначені зі слів матері - ОСОБА_8 . Будь-які інші дані щодо батька (дата народження, адреса проживання тощо) відсутні, оскільки реєстрація народження проводилась відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері).
15.10.2025 р. до суду надійшло повідомлення Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/108-25/18249-БД про неможливість проведення судової експертизи через неявку ОСОБА_3 для отримання біологічних зразків.
Відповідач ОСОБА_3 ухилився від явки до експерта для відібрання біологічних зразків, що унеможливило проведення судово-біологічної експертизи методом ДНК аналізу у справі, тому суд визнає факт, для якого експертиза була призначена, тобто біологічне батьківство ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_5 .
У судовому засіданні, яке відбулося 17.03.2026 р., судом допитаний свідок.
Так, свідок, ОСОБА_13 суду пояснила, що знайома зі сторонами, вони проживали в одному населенному пункті, її чоловік є хрещеним батьком ОСОБА_5 . Свідок пояснила, що ще до вагітності ОСОБА_1 проживала разом однією сім`єю з ОСОБА_3 , вони вели спільне господарство. Свідок часто бувала в сім`ї сторін, знає, що після народження та в подальшому ОСОБА_3 визнавав ОСОБА_5 своєю дитиною, називав сином, забезпечував його матеріально, виховував.
Суду надані та вивчені у судовому засіданні фотокартки сторін разом з дитиною та іншими членами сім`ї. Справжність фото підтвердила свідок ОСОБА_13 .
В Постанові Верховного Суду від 13.07.2020 року справа № 61-22727св19 вказано, що у частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, суд вважає надані фотографії, на яких зображені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з іншими членами родини є належними та допустимими доказами у справі.
Європейським судом з прав людини констатовано, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Його доказова цінність суттєво переважає будь-який доказ, наданий сторонами для підтвердження чи спростування факту оспорюваного батьківства (KALACHEVA v/ RUSSIA, No3451/05, ЄСПЛ від 07.05.2009 року).
У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-4 (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного бальківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.
Відповідно до ст.116 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Оцінюючи відповідь експерта про неможливість проведення експертизи суд враховує положення ст. 109 ЦПК України, у якій зазначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 ухилився від явки до експерта для відібрання біологічних зразків, що унеможливило проведення судово-біологічної експертизи методом ДНК аналізу у справі, суд визнає факт, для якого експертиза була призначена, тобто біологічне батьківство ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_5 .
У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №760/3977/15-ц (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.
Такого ж висновку Верховний Суд дійшов в постанові у справі №569/13821/18 від 18.02.2021 року.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України.
Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду, згідно до частини 2 статті 125 СК України.
За змістом статті 126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
У статті 128 СК України насамперед йдеться про «визнання», а не «встановлення» батьківства, адже визнання правовідношення як спосіб захисту ґрунтується на встановленні певних обставин.
Як вбачається зі статті 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Відповідно до статті 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові дитини записано за вказівкою матері.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
Згідно з п. 9 цієї ж Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Справи про визнання батьківства щодо дитини суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Верховний Суд у Постанові від 26 квітня 2023 року у справі № справа № 199/3284/19 провадження № 61-12682св22 сформував правовий висновок про те, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.
Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Зібраними в ході судового розгляду доказами, на думку суду, позовні вимоги позивачки про визнання батьківства найшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму).
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Згідно ст.180 Сімейного кодексу Українибатьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ст.141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення.
Оскільки відповідно до ч. 3 ст 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тому суд не бере до уваги вимогу відповідача про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими та законними.
При визначені розміру утримання суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я сторін, їх дитини (доказів інвалідізації, обмеження працездатності чи перебування когось на лікарському обліку суду надано не було), а тому, з урахуванням фактичних обставин справи, принципу розумності і справедливості,вважає за необхідне позов в цій часстині задовольнити частково, враховуючи при цьому рівний обов`язок батьків щодо їх участі у утриманні дитини, стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача. 
На думку суду вказаний розмір буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, не погіршить їх матеріального становища і визначений розмір стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей та відповідатиме фінансовим можливостям відповідача.
Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік (ч.1 та ч.2 ст. 79 СК України).
Враховуючи встановлені судом обставини та на підставі досліджених доказів, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_3 батьком ОСОБА_5 та внести відповідні зміни до актового запису № 45 про народження дитини та стягнути з нього аліменти на користь позивача на утримання дитини.
Керуючись ст.ст.110-112 СК України, ст.ст. 180-182, 184 СК України, ст. 1-5, 12,13, 76-82, 89, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 (представники Железняк А.В. та ОСОБА_14 ) до ОСОБА_3 (представник ОСОБА_4 ) про визнання батьківства, стягнення аліментів.
Визнати ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Оріхів Оріхівського району, Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , батьком дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Оріхів, Оріхівського району, Запорізької області,
Зобов`язати Оріхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести до актового запису № 45 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного 12 травня 2021 року Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), наступні зміни: 
-в графі батько замість « ОСОБА_10 , Громадянин України» вказати « ОСОБА_3 , Громадянин України»;
-прізвище дитини ОСОБА_5 з « ОСОБА_6 » змінити на « ОСОБА_7 », по-батькові. ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2025 року, й до досягнення дитиною повноліття. 
В іншій частині позову - відмовити. 
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Оріхів Оріхівського району, Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,  на користь державного бюджету Шевченківського району м. Запоріжжя судовий збір у розмірі 968,96 гривень. 
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Оріхів Оріхівського району, Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,  на користь на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 968,96 гривень. 
Визначена дата складання повного рішення суду - 17.03.2026 року.
Роз`яснити учасникам справи, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В Зарютін