ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №420/20499/23
провадження № К/990/21030/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.
розглянув у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції справу 
за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року, ухваленого у складі головуючого судді Радчука А. А., та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого - Семенюка Г. В., суддів: Федусика А. Г., Шляхтицького О. І.
І. Суть спору
1. У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, в якому просить:
1.1. визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо неприйняття від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , декларації про відмову від громадянства рф з підстав укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України;
1.2. зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області прийняти від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , декларацію про відмову від громадянства рф з підстав укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України;
1.3. визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що виконав зобов`язання припинити громадянство рф;
1.4. визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 27 червня 2023 року про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України.
2. На обґрунтування позову позивач зазначає, що він неодноразово звертався до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області з декларацією про відмову від громадянства рф, однак відповідач відмовляє у її прийнятті.
Позивач наголошує, що з початку запровадження на території України воєнного стану, він вступив до лав територіальної оборони та брав участь у бойових діях, що підтверджується копією посвідчення, відеозаписами, та численними подяками за свою діяльність, вагомі внески у сприяння обороноздатності держави, від командира Військової частини НОМЕР_1 ; начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та від Київського міського голови ОСОБА_2 , командира Військової частини НОМЕР_2 Служби безпеки України.
Вказує, що відповідач ухвалив рішення про відмову ОСОБА_1 у прийнятті декларації з огляду на те, що 19 травня 2023 року закінчився строк виконання зобов`язання про припинення громадянства рф протягом двох років з моменту набуття громадянства України, а контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу позивачем укладено 30 травня 2023 року.
На переконання позивача, відсутні будь-які законні та обґрунтовані підстави для прийняття вказаного рішення, адже встановлений у частині п`ятій статті 8 Закону України «Про громадянство України», в редакції Закону № 1941-IX від 14 грудня 2021 року, дворічний строк виконання іноземцем обов`язку подати документ про припинення іноземного громадянства, або декларації про відмову від іноземного громадянства не стосується осіб, які отримали громадянство у період з 01 січня 2018 року до набрання чинності Законом № 1941-IX (до 19 грудня 2021 року) та відносяться до категорій, визначених у пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Позивач стверджує, що ним дотримані всі умови положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1941-IX від 14 грудня 2021 року для права скористатись можливістю подання декларації про відмову від іноземного громадянства. 
При цьому позивач вказує на неможливість виконати зобов`язання припинити громадянство російської федерації, яка пов`язана із тим, що внаслідок агресії останньої дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвано, дипломатичні представництва країни-агресора не працюють, а тому позивач не міг скористатись такою процедурою на території України.
Вважаючи дії щодо неприйняття від позивача декларації про відмову від громадянства рф протиправними, а рішення щодо скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України неправомірним, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про його скасування.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3.  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем Тюменської області російської федерації.
4. 23 грудня 2020 року позивач документований посвідкою на постійне проживання в Україні строком до 23 грудня 2021 року.
5. 12 березня 2021 року позивач звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про отримання громадянства України, до якої долучив:
свідоцтво про народження (повторне) ОСОБА_1 , де зазначений його батько ОСОБА_3 ;
свідоцтво про народження (повторне) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із зазначенням актового запису № 187 від 22.04.1952, місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міськрайонного управління юстиції АР Крим, повторне свідоцтва видано Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Мінюсту 06.03.2021 серія НОМЕР_3 ;
витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, в якому зазначено, що за № 187 від 22.04.1952 зареєстрований запис про народження ОСОБА_4 на підставі довідки про народження від 25.03.1952 Джанкойського пологового будинку, відомості про свідоцтво 07.12.2011 внесено до Держреєстру державним реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міськрайонного управління юстиції АР Крим.
6. 19 травня 2021 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області за розглядом заяви позивача ухвалено рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України".
7. ОСОБА_1 отримав довідку про реєстрацію громадянином України № НОМЕР_4 від 20 травня 2021 року та був документований тимчасовим посвідченням громадянина України НОМЕР_5 від 20 травня 2021 року № 100.
8. У зв`язку з вказаним рішенням щодо оформлення набуття громадянства України, ОСОБА_1 подав до органу ДМС зобов`язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати до відповідача документ про припинення громадянства російської федерації, або ж у разі неотримання з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства російської федерації - подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави та повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави (до 19.05.2023).
9. У жовтні 2021 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації з мотивуванням про наявність у нього незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (вартість виходу з громадянства російської федерації перевищує половину мінімальної заробітної плати на день прийняття рішення) разом з декларацією про відмову від іноземного громадянства російської федерації.
10. Листом від 22 жовтня 2021 року № 8010.4.2-49539/80.3-21 відповідач відмовив позивачу в прийнятті декларації про відмову від громадянства російської федерації у зв`язку з відсутністю незалежних від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства та неможливістю подання декларації про відмову від іноземного громадянства. Також вказано, що відповідно до наказу Посольства російської федерації в Україні від 09 січня 2021 року № 1 вартість виходу з громадянства російської федерації становить 1852,50 грн, що не перевищує половини мінімальної заробітної плати в Україні.
11. Вважаючи дії відповідача щодо відмови у прийнятті декларації про відмову від громадянства російської федерації протиправними, позивач звернувся з позовом до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про зобов`язання прийняти декларацію. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 груднґ 2021 року у справі № 320/598/21 позов задоволено, визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації; зобов`язано Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (код ЄДРПОУ 42552598) прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації та оформити йому довідку про реєстрацію громадянином України.
Вказане рішення набуло чинності і позивач був документований паспортом громадянина України № НОМЕР_6 від 16 березня 2022 року.
12. Разом з тим, відповідач оскаржив рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року у справі № 320/598/21, котрим було визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства російської федерації та зобов`язано Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (код ЄДРПОУ 42552598) прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації та оформити йому довідку про реєстрацію громадянином України. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову - відмовлено.
Таким чином, внаслідок скасування рішення суду у справі № 320/598/21, позивач вважався таким, що не відмовився від громадянства російської федерації.
13. У зв`язку з ухваленням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 320/598/21, позивач на виконання зобов`язання про відмову від іноземного громадянства знову звернувся до відповідача із декларацією про відмову від громадянства російської федерації з тих підстав, що незалежною причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства є той факт, що процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації не здійснюється внаслідок розриву дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією.
Відповідач не прийняв та повернув також і вказану декларацію, виклавши причини такого рішення в листі № А-556/6/8010-23/8010.4.2/1404-23 від 24 квітня 2023 року, в якому зазначив, що тільки особи, які відносяться до категорій, перелічених у прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року № 1941-IX мають право на подання відповідних декларацій.
14. Позивач оскаржив таку відмову і в межах справи № 420/11071/23 рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року позов задоволено: визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо відмови в прийнятті від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , декларації про відмову від громадянства рф; зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняти від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , декларацію про відмову від громадянства рф.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року № 420/11071/23 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі № 420/11071/23 скасовано, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.
15. 30 травня 2023 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби у складі Збройних Сил України.
16. 31 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із декларацією про відмову від іноземного громадянства особою.
17. У відповіді на адвокатський запит відповідач зазначив, що 19 травня 2023 закінчився строк виконання зобов`язання про припинення громадянства рф протягом двох років з моменту набуття громадянства України, поданого позивачем 19 березня 2021 року. Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу укладено 30 травня 2023 року. Таким чином, відсутні підстави для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку, уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України від 31 травня 2023 року, у зв`язку з чим декларацію повернуто.
18. При цьому, на підставі статті 21 Закону України «Про громадянство України» 27 червня 2023 року відповідачем ухвалено рішення про скасування рішення Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення ОСОБА_1 набуття громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України».
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
19. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2024 року, позовні вимоги задоволено частково.
19.1. Визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо неприйняття від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , декларації про відмову від громадянства російської федерації з підстав укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України.
19.2. Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області прийняти від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , декларацію про відмову від громадянства російської федерації з підстав укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України.
19.3. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 27 червня 2023 року про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 .
19.4. В іншій частині позовних вимог відмовити.
20. Верховний Суд постановою від 11 вересня 2024 року скасував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2024 року, а справу направив до суду першої інстанції на новий розгляд.
Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зауважив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували підстав неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство у період з моменту набуття громадянства України (19 травня 2021 року) до повномасштабного вторгнення рф на територію України, а також не надали значення тому факту, що вказаний контракт як підстава для подання декларації про відмову від громадянства рф був укладений 30 травня 2023 року, тобто після закінчення дворічного терміну, а саме 19 травня 2023 року, протягом якого позивач повинен був виконати підписане власноруч зобов`язання та подати документ уповноваженого органу рф про вихід з громадянства рф.
21. За результатами нового розгляду цієї справи суди першої та апеляційної інстанції встановили, що після набуття громадянства ОСОБА_1 вперше звернувся до відповідача із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації з мотивуванням про наявність у нього незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (вартість виходу з громадянства російської федерації перевищує половину мінімальної заробітної плати на день прийняття рішення) разом з декларацією про відмову від іноземного громадянства російської редерації. Разом з цим, у прийнятті такої декларації було відмовлено.
В подальшому позивач оскаржив таку відмову до суду та рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 320/598/21 визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Російської Федерації; зобов`язано Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від громадянства російської федерації та оформити йому довідку про реєстрацію громадянином України.
Вказане рішення набуло чинності і позивач був документований паспортом громадянина України № НОМЕР_6 від 16 березня 2022 року.
Разом з цим відповідач оскаржив рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року апеляційну скаргу відповідача задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову відмовлено.
Суди попередніх інстанцій зазначили, що принаймні до 19 вересня 2022 року (дата відкриття апеляційного провадження) позивач не мав підстав для вчинення будь-яких дій, спрямованих на припинення громадянства російської федерації (як шляхом подання нової декларації, так і шляхом звернення до дипломатичного представництва або консульської установи рф на території України або на території будь-якої іншої країни), оскільки станом на вказану дату його декларація була прийнята, позивач отримав паспорт громадянина України та мав правомірні очікування вважати своє зобов`язання щодо припинення громадянства іноземної держави виконаним.
Крім того, у зв`язку з прийняттям постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі № 320/598/21 про відмову у задоволенні позову, позивач на виконання зобов`язання про відмову від іноземного громадянства знову звернувся до відповідача із декларацією про відмову від громадянства російської федерації з тих підстав, що незалежною причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства є той факт, що процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації не здійснюється внаслідок розриву дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією. Проте листом від 24 квітня 2023 року відповідач знову відмовив позивачу у прийнятті документів. Вказана відмова також була оскаржена позивачем до адміністративного суду.
Суди попередніх інстанцій констатували, що позивачем принаймні з жовтня 2021 року, тобто через п`ять місяців з моменту набуття громадянства України, почали вчинятись дії по виконанню зобов`язання щодо припинення громадянства іноземної держави. При цьому, суди попередніх інстанцій зауважити, що позивач має право виконати таке зобов`язання протягом двох років, як у перший, так і в останній день наданого законодавцем терміну.
22. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року, позовні вимоги задоволено частково.
22.1. Визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо неприйняття від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , декларації про відмову від громадянства російської федерації з підстав укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України.
22.2. Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області прийняти від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , декларацію про відмову від громадянства російської федерації з підстав укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України.
22.3. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 27 червня 2023 року про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 .
22.4. В іншій частині позовних вимог відмовити.
23. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач уклав 30 травня 2023 року контракт про проходження служби у складі Збройних Сил України та набув громадянство України 19 травня 2021 (тобто у межах, визначених прикінцевими та перехідними положеннями), то виконуються обидві умови, що надають йому право на підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1941-IX подати декларацію про відмову від іноземного громадянства внаслідок неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство). Враховуючи, що за наявності законних підстав для прийняття у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 31 травня 2023 року, міграційний орган 27 червня 2023 року прийняв безпідставне рішення про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. 
24. Зазначена позиція була підтримана і П`ятим апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
25. Представник Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області подав касаційну скаргу на вказані судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої, підпунктів «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові.
26. Так, автор скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні не врахував висновків щодо застосування частини п`ятої статті 8, абзацу 13 статті 1, статті 21 Закону України «Про громадянство України», підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб», викладених у постанові Верховного Суду 11 вересня 2024 року у цій справі № 420/20499/23.
27. Верховний Суд ухвалою від 04 червня 2025 року відкрив касаційне провадження за скаргою Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
28. Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року зупинено виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у цій справі до закінчення перегляду судових рішень в касаційному порядку.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
29. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
30. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
31. Відповідно до статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
32. За умовами пункту 2 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.
33. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III, зі змінами (далі - Закон № 2235-III).
34. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2235-III, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України; незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України; декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.
35. За правилами частини другої статті 9 Закону № 2235-III умовами прийняття до громадянства України є, зокрема, подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
36. Статтею 6 Закону № 2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої якої громадянство України набувається за територіальним походженням.
37. Набуття громадянства України за територіальним походженням врегулювано статтею 8 Закону 2235-III.
38. Так, відповідно до частини першої статті 8 Закону 2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.
39. В силу частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
40. 19 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року № 1941-ІХ .
41. Так, за новою редакцією статті 21 Закону № 2235-III рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.
42. Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 215), який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
43. Пунктом 119 Порядку № 215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства, їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.
44. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:
1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "а", "б" пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства країни становить державний інтерес для України;
3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;
4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";
5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.
45. Відповідно до пункту 88 Порядку № 215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону № 2235-ІІІ органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (ст. 8 Закону № 2235-ІІІ) або була поновлена у громадянстві України (ст. 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (ч. 5 ст. 8 та ч. 2 ст. 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (ч. 8 ст. 8 та ч. 7 ст. 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (ч.ч. 1 та 2 ст. 10 з урахуванням ч. 5 ст. 9 Закону; ч. 5 ст. 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону. 
VI. Позиція Верховного Суду
46. Предметом спору у цій справі є бездіяльність органу міграційної служби з приводу неприйняття у позивача декларації про відмову від громадянства рф, а також рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 27 червня 2023 року про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України.
47. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку, насамперед, зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. 
48. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.
49. Приписи статті 9 Закону України «Про громадянство України» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачали можливість подання замість документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
50. Така декларація передбачала необхідність викладення обставин, за яких особа, що набула громадянство України, не отримала документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави, і такі обставини не залежали від неї.
Станом на 19 травня 2021 року і до сьогодні чинний зразок документа під назвою «Декларація про відмову від іноземного громадянства» (форма 45,) затверджений наказом МВС України № 715.
Зміст цього документа викладено наступним чином: «Я, _(прізвище, ім`я, по батькові)_ ,___ __________ _____ (року народження), громадянин(ка) _(назва держави)_ відмовляюся від іноземного громадянства (підданства) _(назва держави)_, у зв`язку з тим, що існують незалежні від мене причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства)_(назва держави)_,а саме:
1) у мене уповноваженими органами _ (назва держави)_(зазначити дату) було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) __ (назва держави)_, проте в установлений її законодавством строк протягом _(назва держави)_ я не отримав (не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів__ (назва держави)_ про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала);
2) у мене уповноваженими органами _( назва держави)_ було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) (зазначити дату) , проте протягом двох років я не отримав (зазначити дату) _ (назва держави)_(не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів _( назва держави)_про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала). Строк розгляду клопотань про припинення громадянства цієї держави не встановлено;
3) у законодавстві _(назва держави)_ відсутня процедура припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи;
4) процедура оформлення припинення громадянства (підданства) _( назва держави)_ не здійснюється;
5) вартість оформлення виходу з громадянства (підданства) _ (назва держави)_ становить, що перевищує половину розміру _(зазначити вартість у гривневому еквіваленті)_мінімальної заробітної плати, установленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянства України.
Станом на _(дата набуття особою громадянства України) розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив_____.
У зв`язку з викладеним вище я зобов`язуюся повернути паспорт громадянина _ (назва держави)_ до уповноважених органів цієї держави, не користуватися правами громадянина (підданого) _ (назва держави)_і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян (підданих) цієї держави.
Мені_____(прізвище, ім`я, по батькові)_ повідомлено, що в разі невиконання мною цього зобов`язання я втрачу громадянство України на підставі статті 19 Закону України "Про громадянство України" або його буде скасовано на підставі статті 21 цього Закону. Дата: ___ ________________ 20___ року (підпис)».
51. Як уже зазначалось, з 19 грудня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14 грудня 2021 року № 1941-IX, яким, зокрема, змінено визначення незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) (далі - Закон № 1941-IX).
52. Пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1941-IX установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:
1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами «а», «б» пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України; 
3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;
4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;
5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.
53. Наведене свідчить, що пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1941-IX законодавець виокремив окрему категорію іноземців, що отримали громадянство України у період з 01 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом, які набули право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (спрощена процедура).
54. Підсумовуючи, варто вказати, що саме на особу, яка взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство, покладається обов`язок надати документи про припинення іноземного громадянства і тільки після надання відповідних документів органи ДМС можуть видати особі паспорт громадянина України. 
55. При цьому звернутися з відповідною заявою про відмову від іноземного громадянства до органу ДМС подається протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України.
56. Разом з цим законодавцем чітко визначені підстави про право особи подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, а саме у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство.
57. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач, який набув громадянство України 19 травня 2021 року та 30 травня 2023 року уклав контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України, 31 травня 2023 року звернувся до відповідача із декларацією про відмову від іноземного громадянства, як особа, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України.
58. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився і П`ятий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що оскільки позивач уклав 30 травня 2023 року контракт про проходження служби у складі Збройних Сил України та набув громадянство України 19 травня 2021 року, тобто у межах, визначених Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону № 1941-IX, тому виконуються обидві умови, які надають право позивачу на підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1941-IX подати декларацію про відмову від іноземного громадянства внаслідок неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство).
Разом з цим суди попередніх інстанцій зазначили, що неможливість виконати зобов`язання припинити громадянство російської федерації пов`язана із тим, що внаслідок агресії останньої дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвано, дипломатичні представництва країни-агресора не працюють, а тому позивач не міг скористатись такою процедурою на території України.
59. Варто зазначити, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 27 червня 2023 року про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 , слугувало невиконання ним зобов`язання припинити іноземне громадянство російської федерації.
60. Так, у поданні про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України орган міграційної служби зазначив, що у строк з 19 травня 2021 року по 19 травня 2023 року зобов`язання припинити громадянство російської федерації ОСОБА_1 не виконано.
Станом на 19 травня 2022 року за даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відсутня. 12 січня 2022 року ОСОБА_1 знявся з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 на підставі посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_7 , виданої 23 грудня 2020 року, орган видачі 8011.
61. Матеріалами справи підтверджується та позивачем не заперечується той факт, що він набув громадянство України 19 травня 2021 року, а звернувся до відповідача із декларацією про відмову від іноземного громадянства, як особа, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України 31 травня 2023 року.
62. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що позивач вчиняв дії щодо припинення громадянства, що свідчить про виконання взятих на себе зобов`язання щодо припинення російського громадянства.
Суди попередніх інстанцій також дійшли висновку, що позивач мав законне право очікувати прийняття декларації відповідачем, оскільки він був позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації з причин, що не залежать від нього з огляду на розрив дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією.
63. Натомість у доводах касаційної скарги відповідач вказує на відсутність будь-яких доказів, починаючи з 19 травня 2021 року щодо звернення позивача з відповідним клопотанням до посольства рф до повномасштабного вторгнення рф на територію України, не надіслано поштою жодної заяви до дипломатичного представництва або консульської установи російської федерації, які діють в країнах Європи після повномасштабного вторгнення рф на територію України).
64. Ураховуючи обставини цієї справи, Верховний Суд зазначає, що після 24 лютого 2022 року, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні, з огляду на припинення роботи його відділів на території України.
Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.
До того ж, питання нотаріального завіряння документів для оформлення таких заяв в Україні наразі урегульоване, про що 08 серпня 2022 року Нотаріальною палатою видано інформаційний лист під назвою «Щодо засвідчення справжності підпису громадян держави-агресора російської федерації на заявах про вихід з такого громадянства» відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719).
65. Отже, з 24 лютого 2022 року органи ДМС України можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян російської федерації, які набули громадянство України на загальних підставах до 24 лютого 2022 року за двох умов:
якщо особи, як до, так і після 24 лютого 2022 року, зверталися безпосередньо до уповноваженого органу російської федерації із заявою про припинення попереднього громадянства, але не отримали інформації про вирішення їхнього звернення в межах встановлених законом строків;
якщо такі особи, як до, так і після 24 лютого 2022 року, безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, отримали негативну відповідь і надали докази, що підтверджують зазначені обставини.
В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства.
66. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2024 року у справі № 280/1155/23, від 01 квітня 2025 року у справі № 420/11071/23 та від 07 травня 2025 року у справі № 500/3352/24.
67. Крім того, варто звернути увагу, що принципи та правила, що, зокрема, стосуються громадянства фізичних осіб, з якими має узгоджуватися внутрішньодержавне право держав-учасниць, встановлені Європейською конвенцією про громадянство від 06 листопада 1997 року, ратифікованою Законом України від 20 вересня 2006 року № 163-V «Про ратифікацію Європейської конвенції про громадянство» (із застереженнями щодо пункту 2 статті 8 та глави VII) (далі - Європейська конвенція).
Умови втрати громадянства за ініціативою особи визначені статтею 8 Європейської конвенції, частиною першою якої встановлено, що кожна держава-учасниця дозволяє відмовлятися від її громадянства, якщо відповідні особи не стануть внаслідок цього особами без громадянства.
Держава-учасниця не може зумовлювати набуття або збереження її громадянства відмовою від іншого громадянства або його втратою, якщо така відмова чи втрата є неможливою або не може розумно вимагатися (стаття 16 Європейська конвенція).
68. Повертаючись до обставин цієї справи, Верховний Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про звернення до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для себе спосіб звернення.
69. У контексті підстави відкриття касаційного провадження, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що висновок стосовно питання застосування частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-ІІІ у подібних правовідносинах (стосовно причин, які є незалежними від особи при неотримані документа про припинення іноземного громадянства) на момент розгляду цієї справи вже сформовано Верховним Судом у постанові від 01 квітня 2025 року у справі № 420/11071/23, у якій, зокрема вказано, що ДМС можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян російської федерації, які набули громадянство України на загальних підставах до 24 лютого 2022 року за двох умов:
якщо такі особи як до, так і після 24 лютого 2022 року безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, у якій виявили бажання припинити попереднє громадянство, проте не отримали інформації щодо вирішення їхньої заяви протягом строків її розгляду;
якщо такі особи як до, так і після 24 лютого 2022 року безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, отримали негативну відповідь.
В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства.
70. У справі, що розглядається, 19 травня 2023 року закінчився строк виконання зобов`язання про припинення громадянства рф протягом двох років з моменту набуття громадянства України, поданого позивачем 19 березня 2021 року. Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу укладено 30 травня 2023 року. 
71. Таким чином, відсутні підстави для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку, уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України від 31 травня 2023 року, у зв`язку з чим відповідач цілком правомірно повернув декларацію.
72. Варто зазначити, що відповідно до Закону України від 06 червня 2019 року № 2743-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які брали участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» та Закону України № 1941-IX щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 грудня 2021 року № 989 (далі - наказ МВС № 989) затверджено зразки деяких документів, які подаються для набуття громадянства України іноземцями, які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України, які брали (беруть) участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України, та іноземцями, які зазнали переслідувань.
73. Отже, саме наказом МВС № 989 затверджено нові зразки декларації для осіб, що підпадають під дію Закону України № 1941-IX. Проте, зразок декларації, затвердженої наказом МВС України № 715 також є чинним.
74. Вихід з громадянства рф особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 федерального закону від 31 травня 2002 року № 62-ФЗ «Про громадянство РФ» (далі - Закон № 62-ФЗ).
75. Стаття 32 Закону № 62-ФЗ визначає прядок подання заяв з питань громадянства рф та передбачає, що заява з питань громадянства рф подається за місцем проживання заявника:
а) особою, яка проживає на території рф, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ;
б) особою, яка проживає за межами рф і не має місця проживання на території РФ, - дипломатичне представництво або консульська установа рф, що знаходяться за межами рф.
Заява подається особисто заявником.
У випадку, якщо заявник не може особисто подати заяву у зв`язку з обставинами, що мають винятковий характер та підтверджені документально, заяви та необхідні документи можуть бути передані для розгляду через іншу особу або надіслані поштою. У цьому випадку справжність підпису особи, яка підписала заяву, та вірність копії документа, що додається до заяви, її оригіналу засвідчуються нотаріально.
Строк розгляду заяви про вихід із громадянства відповідно до частини другої статті 35 Закону № 62-ФЗ складає один рік з моменту подання заяви з усіма документами.
76. Порядок розгляду питань громадянства рф регламентується Положенням про порядок розгляду питань громадянства РФ, затвердженим указом президента рф від 14 листопада 2002 року № 1325 (далі - Положення № 1325), яке визначає певні особливості, за умови дотримання яких може бути прийнята заява про вихід (припинення) з громадянства рф, у тому числі в оформленні заяви, яка складається у двох примірниках (кожен на бланку) за формою, що відповідає конкретним підставам припинення громадянства РФ (додатки № 4, 5, 6).
Також Положення № 1325 вимагає, щоб заява про вихід із громадянства рф складалася російською мовою. Усі подані разом із заявою документи, виконані не російською мовою, підлягають перекладу російською мовою. Правильність перекладу чи справжність підпису перекладача має бути засвідчена відповідно до законодавства рф про нотаріат.
Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7, 34, 37 та 38 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», відповідно до пункту 1 якої, з 16 грудня 2023 року запроваджено засвідчення справжності підпису, зокрема, на заяві про вихід з громадянства рф.
Принципи та правила, що, зокрема, стосуються громадянства фізичних осіб, , з якими має узгоджуватися внутрішньодержавне право держав-учасниць, встановлені Європейською конвенцією про громадянство від 06 листопада 1997 року, ратифікованою Законом України від 20 вересня 2006 року № 163-V « Про ратифікацію Європейської конвенції про громадянство» (із застереженнями щодо пункту 2 статті 8 та глави).
77. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06 березня 2025 року у справі № 440/9268/23.
78. За такого правового врегулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
79. Натомість як суд першої, так і суд апеляційної інстанцій, повно встановивши обставини справи, неправильно застосовали норми матеріального права.
80. З огляду на приписи статті 242 КАС України, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
81. Це означає, що судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
82. З урахуванням того, що фактичні обставини справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено повно, але неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, відповідно до повноважень, наданих статтею 349 КАС України, Верховний Суд вважає необхідним їх судові рішення скасувати та відмовити в позові.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області задовольнити.
2. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі № 420/20499/23 скасувати.
3. Ухвалити нове рішення у справі № 420/20499/23.
4. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
5. Визнати ухвалу Верховного Суду від 05 червня 2025 року щодо зупинення дії виконання судових рішень у справі № 420/20499/23 такою, що втратила чинність.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий М. І. Смокович 
Судді В. Е. Мацедонська
О. Р. Радишевська