Номер провадження: 22-ц/813/4076/26 
Справа № 497/2237/24
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Кострицького В.В.,
суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Анзонгер Наталі Сергіївни, яка діє в інтересах Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області на рішення Болградського районного суду Одеської області від 26 червня 2025 року за позовом Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплачених бюджетних коштів у вигляді житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг,-
установив:
Короткий зміст обставин справи встановлених судом першої інстанції
24.09.2024р. представник позивача – Анзонгер Н.С. – звернулася до суду з вищезазначеним позовом в інтересах позивача – ГУПФ України в Одеській області, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача кошти, виплачені з бюджету надміру у виді житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9237,18грн.
В обґрунтування вимог позову представник позивача посилається на те, що з 01.10.2021року відповідачці ОСОБА_1 була призначена субсидія на підставі Постанови КМУ від 21.10.1995р. №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (зі змінами) (далі – Постанова №848) – в розмірі 1644,2037грн. (не зазначивши період). Згідно довідки відділу опрацювання документації №1 від 27.06.2024 за №10829/05-16 – за відповідачкою утворилася заборгованість – надміру виплачена сума субсидії в розмірі 9237,18грн. – за період з 01.10.2023 до 31.03.2024р. у зв`язку зі здійсненням нею покупки вартістю більше 50тис.грн. Субсидія відповідачці перепризначена відповідно до її заяви від 25.10.2023року, в якій ОСОБА_1 власним підписом засвідчила, що в разі виникнення обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії, вона зобов`язується протягом 30-ти календарних днів письмово повідомити про це уповноважений орган. При відпрацюванні рекомендацій Міністерства фінансів України виявлено, що відповідачка ОСОБА_1 здійснила купівлю будинку, вартість якого станом на дату здійснення операції перевищувала 50тис.грн. У зв`язку з цим виникла надміру виплачена субсидія в розмірі 9237,18грн. за період з 01.10.2023 до 31.03.2024року. Розглянувши електронну особову справу відповідачки, позивачем було ухвалено рішення за №315 від 02.07.2024 про утримання надміру виплачених сум житлової субсидії з ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і яка одержувала житлову субсидію в розмірі 1644,20грн. на місяць. Відповідачці було надіслано лист-повідомлення від 03.07.2024р. за №1500-0404-8/101794 щодо добровільного повернення надміру отриманої суми субсидії на р/р ПФУ. Станом на дату подання позовної заяви до суду, відповідачкою у добровільному порядку не повернуто надміру отриману житлову субсидію в розмірі 9237,18грн., тому позивач змушений звернутися до суду про примусове стягнення цих коштів.
27.02.2025р. до суду надійшло клопотання відповідачки ОСОБА_1 про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, та відзив, яким вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог ГУПФ України в Одеській області про стягнення виплачених їй коштів у виді житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, пояснивши, що їй дійсно була призначена субсидія згідно Постанови №848 – в розмірі 1644грн.20коп. з 01.10.2021року, і нею, відповідачкою, дійсно 11.08.2023року був вчинений правочин щодо продажу нерухомого майна, а саме, – своєї квартири, яка була розташована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично це була міна – оскільки вона ту свою квартиру поміняла на аналогічну, – оскільки 16.08.2023року нею був вчинений правочин щодо купівлі за ці ж кошти іншої квартири, – що розташована у сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_1 – яка за площею нічим майже не відрізняється від попередньої квартири, але розташована на першому поверсі та була без ремонту, але їй, як особі похилого віку, зручніше користуватися теперішньою квартирою ніж попередньою – яка була розташована на верхньому поверсі. Після здійснення косметичного ремонту у теперішній квартирі – за новою адресою і переїзду, вона, відповідачка ОСОБА_1 , звернулася особисто до працівників УПФ з питанням щодо продовження отримання субсидії за новою адресою, добросовісно повідомивши про міну – продаж старої квартири і придбання іншої – теж зі старого фонду – в якій проживає наразі, показавши обидва договори купівлі-продажу і отримала відповідь, що підстави для продовження отримання нею субсидії є, виходячи з її доходів, тому вона написала офіційно заяву, додавши до неї копії обох договорів, декларацію, копію паспорта, тощо, - тобто, усі необхідні документи, і продовжувала отримувати субсидію. Якби їй було відмовлено в отриманні субсидії – вона б зрозуміла за наявності обґрунтованих пояснень, однак, достовірно знаючи про свій матеріальний стан – що в неї одна лише пенсія і інших доходів немає, - радо користувалася державною субсидією, бо пенсія в неї дуже мала. Також, стверджує позивачка у відзиві на позов, у позовній заяві представник позивача посилається на Постанову КМУ від 04.06.2015р. №389, а саме, - на п.14, де зазначено, що сума пільги, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання пільговиком документів з недостовірними відомостями, – повертається ним на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. У даному випадку, звертаючись 25.10.2023 з заявою про призначення субсидії, вона, відповідачка, до заяви долучила усі документи щодо купівлі квартири, і де були вказані усі обставини, а також долучені копії договору купівлі-продажу – що свідчить про відсутність умислу в неї, як набувача субсидії, на навмисне подання недостовірної інформації.
Крім того, відповідачка, в обґрунтування своєї позиції про наявність підстави для відмови в задоволенні позову, у відзиві посилається й на ст.ст.1212 та 1215 ЦК України та судову практику – Постанову ВС КЦС від 20.06.2018 у спр.№501/2500/15-ц (провадж.№61-4504св18), та вважає, що у даному випадку, є необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, а тому стягнення 9237,18грн. субсидії, яка була призначена та виплачена їй, відповідачці, – не підлягає поверненню. Окрім того, стягнення вказаної суми може призвести до покладення на неї, відповідача, надмірного тягаря, що поставить її у ще скрутніше матеріальне становище, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку її, відповідача, а також наявності рахункової помилки в діях ГУ ПФУ в Одеській області, – які спричинили надмірність у виплаті субсидії в розмірі 9237,18 грн.
14.04.2025р. ОСОБА_2 – представник позивача надіслала відповідь на відзив, яким вона просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 всю надміру виплачену суму бюджетних коштів, виплачених у виді житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9237,18грн., зазначивши, що вимоги відповідача викладені у відзиві на позов позивачем не визнаються в повному обсязі.
Короткий зміст судового рішення
Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 26 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно виплачених бюджетних коштів у вигляді житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг відмовлено.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що стягнення 9237,18грн. субсидії, яка була призначена та виплачена відповідачці як засіб до існування, - не підлягає поверненню з урахуванням того, що вона надала добросовісно всі відомості при зверненні за субсидією, і стягнення вказаної суми може призвести до покладення на неї надмірного тягаря, поставить її у скрутніше матеріальне становище, - адже в неї, окрім пенсії відсутні інші доходи.
Доводи апеляційної скарги.
Не погодившись із вказаним рішенням 04 червня 2025 Бурденюк Вікторія Олександрівна, яка діє в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила суд скасувати рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 05.05.2025 та винести нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що суд першої інстанції при вирішенні справи по суті неправильно застосував норми матеріального права та висновки суду не відповідають обставинам справи.
Вказує, що ОСОБА_1 на момент звернення із заявою про отримання такої пільги не не повідомлено ПФУ та не надано жодних документів, що протягом 12 місяців перед місяцем звернення з призначенням житлової субсидії був вчинений правочин, щодо купівлі майна, а саме квартири що перевищує 50 тис. гривень, що проігноровано судом першої інстанції під час ухвалення рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відсутності у відповідача права на призначення субсидії є умисне приховування та ненадання ним відомостей про купівлю квартири протягом 12 місяців перед місяцем звернення з призначенням житлової субсидії. Тобто, саме подання з боку відповідачки завідомо недостовірних даних є підставою для утворення надміру виплачених сум бюджетних коштів.
Крім того зазначали, що такі дії відповідача призвели до браку бюджетних коштів, що може вплинути на невиконання державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян.
Щодо явки сторін
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 9237,18 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 №1041 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України», починаючи з 01.12.2022р. призначення житлових субсидій здійснюється органами Пенсійного фонду України; п.5 цієї Постанови КМУ зобов`язав Пенсійний фонд України, Національну соціальну сервісну службу, обласні та Київську міські державні адміністрації (військові адміністрації) разом з органами місцевого самоврядування забезпечити інформування громадян про передачу функцій з призначення та виплати житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, порядок реалізації права на отримання зазначених видів соціальної підтримки та порядок захисту інтересів в разі його порушення.
Крім того, Постановою КМУ від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (зі змінами) (далі – Постанова №848) – затверджено «Положення про порядок призначення житлових субсидій» (далі – «Положення про порядок призначення субсидії»), яке визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій, а п.3 якого визначено, що «Житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія, за письмовим зверненням такої особи, поданим протягом трьох місяців після смерті одержувача»; п.4 визначено, що «Право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках)», а п.5-8 визначено Порядок призначення субсидій, зокрема, п.8 визначено, що «Якщо в установленому порядку здійснено відключення споживачів від централізованого опалення (теплопостачання) і громадяни для обігріву приміщень використовують побутові електроприлади, для розрахунку розміру житлових субсидій в опалювальний сезон застосовуються соціальні нормативи на комунальну послугу з постачання та розподілу електричної енергії для індивідуального опалення. Зазначені розрахунки здійснюються на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики».
Із заяви ОСОБА_1 про призначення та надання житлової субсидії вбачається, що послуга з теплопостачання в її квартирі відсутня, а тому, відповідно до п.8 «Положення про порядок призначення субсидії», до позову мав бути доданий «Акт» обстеження матеріально-побутових умов фактичного місця проживання відповідачки, згідно якого суд мав би можливість встановити правомірність підстав для звернення відповідачки за отриманням субсидії, однак такий документ матеріали справи не містять.
З «Декларації» про доходи та витрати відповідачки ОСОБА_1 – яка була нею подана 25.10.2025р. разом з заявою про отримання субсидії, вбачається, що відповідачка дійсно наразі проживає сама у власній квартирі на 1-му поверсі багатоквартирного будинку у житловому приміщенні площею 44,5кв.м., де і зареєстрована, є пенсіонеркою, вдовою, у період з 01.01 по 30.06.2023р. мала єдиний вид доходу – пенсію, що отримувала в ПФУ, а в графі щодо інформації про придбання земельної ділянки або іншого майна, цінних паперів, та інш. на суму понад 50тис.грн. протягом 12місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії – дійсно зазначено, що «немає». 
Разом з тим, як пояснила у своїх письмових поясненнях відповідачка – вона вважала, що вона не придбала квартиру, а поміняла її на аналогічну, але поверхом нижче, до того ж повідомила про це працівників УПФ при зверненні за субсидією, надавши обидва договори – про продаж її своєї квартири і придбання нею іншої – в якій вона тепер і проживає, тобто, її матеріальний стан не погіршився. і не поліпшився - не змінився.
Пенсійний фонд України наділений повноваженнями утримання сум надміру виплачених житлових субсидій, рішення про які ухвалено структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві державних адміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах рад, згідно з актами приймання-передачі відповідних справ про одержувачів житлових субсидій.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) отримувала призначену їй субсидію згідно Постанови КМУ від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (зі змінами) з 01.10.2021 року. В позові зазначено, що в розмірі 1644грн.20 коп./на місяць, але з додатку до позову, який має назву «Протокол розрахунку надміру виплаченої суми житлової субсидії по ЕОС №1106401705, отримувач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_3 » вбачається, що в такому розмірі відповідачка отримувала субсидію щомісячно, але починаючи з листопада 2023р. по березень 2024р., а станом на жовтень 2023р. розмір субсидії відповідачки становив 1016,18гр. Інших розрахунків та відомостей про розмір субсидії позивачем суду не надано; тобто, надано за період з жовтня 2023 до березень 2024р. включно, вирахувавши суму за цей період 9237,18грн., та вважаючи цю суму такою, що сплачена надмірно у зв`язку з тим, що відповідачка, начебто, вчинила правочин за цей період – придбала «будинок» вартістю понад 50тис.грн. і не повідомила, у супереч вимог чинного законодавства, про цей факт – придбання нерухомості вартістю понад 50тис.грн. – уповноважений орган, що призначає субсидії – Головне управління Пенсійного фонду України.
Однак, з наданих самим позивачем (представником) відомостей, відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до органів Пенсійного фонду України 25.10.2023 з заявою про призначення їй житлової субсидії, добросовісно повідомивши, що придбала квартиру, надавши договір купівлі, але надала ще один договір про продаж іншої, аналогічної, на твердження відповідачки, квартири і їй, відповідно до Постанови КМУ №848, саме за цих умов була призначена житлова субсидія в розмірі 1644,20 грн на місяць.
Тобто, оскільки субсидія була призначена, органом, що її призначив, - було виконано вимогу п.22. Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою №848 щодо ухвалення комісією рішення про призначення житлової субсидії на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. Таким чином, Позивачем, по-перше, було здійснено обстеження житлово-побутових умов відповідачки – під час якого його працівники мали змогу та встановили житлово-побутові умови, а саме, - що вони не змінилися – змінився лише поверх розташування житла, а, по-друге, такий акт до позову не був доданий, тому правомірність/або неправомірність ухваленого рішення про призначення субсидії суд позбавлений можливості надати належну оцінку.
Так, до відзиву відповідачки додано копії договорів купівлі продажу: №1 – від 11.08.2023, і 2 – від 16.08.2023р., згідно яких: відповідачка ОСОБА_1 продала кв. АДРЕСА_4 за 153588грн., і через п`ять днів придбала кв. АДРЕСА_5 площею 44,5кв.м. (з них житлова 24,1кв.м.), що розташована у буд. АДРЕСА_6 – за 66719грн., з чого вбачається, що вона продала квартиру меншої площі більшу вартості ніж придбала, і різницю могла витратити на ремонт, проте, оскільки матеріали справи не містять акту обстеження житлово-побутових умов обох квартир, хоча за обома адресами призначалися субсидії, - а тому висновки до яких прийшов суд першої інстанції, що він позбавлений можливості надати оцінку фактичному матеріальному стану відповідачки та ступеню її потреби в субсидії, але, оскільки така субсидія була відповідачці призначена – підстави для цього існували, оскільки, фактично, відповідачка не придбала житло а виміняла його на попереднє що не покращило її матеріальний стан, або покращило не у значному розмірі, судова колегія вважає правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Чинним законодавством передбачено, що в разі наявності особливих обставин, що мають враховуватися при наданні субсидії, то рекомендується особам звернутися з повним пакетом документів: заява, декларація та підтвердні документи окремих обставин життя, на які, згідно законодавства, може зважати Пенсійний фонд при прийнятті рішення.
На момент звернення з заявою про призначення житлової субсидії відповідачка ОСОБА_1 повідомила, що змінила житло і подала відповідну декларацію, копія якої додана до позову, та у відзиві стверджує, що цим повідомила працівника Позивача, який приймав від неї заяву та усно розповіла про свої обставини – про зміну адреси у зв`язку з придбанням іншої квартири в замін попередньої, тому вбачається, що відповідачка виконала свій обов`язок з подання відомостей про доходи, майно, та інші відомості, що могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.
Перевірка даних Пенсійним фондом України здійснюється, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну щодо виявлених невідповідностей, які виявляються після реалізації особою права на житлову субсидію, і отримуються відповідно до ЗУ "Про верифікацію та моніторинг державних виплат".
Позивач стверджував, що Головним управлінням саме при відпрацюванні рекомендацій Міністерства фінансів України виявлено невідповідність у справі ОСОБА_1 , а саме, що «Протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням ЖС, призначенням ЖС без звернення купівлі квартири (будинку) на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50тис.грн. (за даними Мін`юсту). Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2782561951060, Тип об`єкта нерухомого майна: квартира, Дата реєстрації: 2023-08-16, Тип документу: договір купівлі-продажу, Площа: 44.5».
Рекомендації Міністерства фінансів України опрацьовуються органами Пенсійного фонду України згідно службових записок відділу надання житлових субсидій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг (службова від 25.06.2024 №23095/03-16 в матеріалах судової справи).
Таким чином, розглянувши електронну особову справу відповідача, позивачем ухвалене помилкове рішення №315 від 02.07.2024 про наявність підстав для утримання коштів з відповідачки – які їй були нараховані в якості житлової субсидії – що є формальним.
Так, основна мета субсидії – надати фінансову допомогу в оплаті житлово-комунальних послуг для домогосподарств, які не можуть самостійно покривати ці витрати. Це дозволяє забезпечити доступність базових послуг, таких як електроенергія, газ, вода та опалення, особливо для соціально вразливих верств населення, зменшуючи фінансове навантаження на їх сімейний бюджет.
Житлова субсидія — це адресна державна соціальна допомога людям, які не можуть самостійно платити за житлово-комунальні послуги: оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, комунальні послуги, придбання скрапленого газу або твердого та рідкого пічного побутового палива.
Уряд України започаткував програму житлових субсидій у 1995 році для допомоги малозабезпеченим родинам. Уже понад 20 років ця програма залишається головним механізмом соціального захисту населення в умовах підвищення цін і тарифів на житлово-комунальні послуги. Перелік житлово-комунальних послуг на які можна оформити субсидію, регулюється статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Час від часу цей перелік змінюється. Сьогодні в Україні є два способи оформити субсидію — онлайн на порталі Дія та офлайн в органах соціального захисту населення за місцем реєстрації (фактичного проживання). Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (зі змінами) визначено соціальну норму житла для надання житлової субсидії на одну особу в розмірі 48,87кв.м, але не більше наявної площі житла.
Субсидію призначає Пенсійний фонд України. Для отримання субсидії потрібно звернутися до сервісного центру Пенсійного фонду, ЦНАПу, або уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради територіальної громади. Також, документи можна подати через Портал Дія або онлайн на сайті Пенсійного фонду.
У випадку міни житла субсидія не переходить автоматично на нове житло – для цього необхідно звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації і оформлювати субсидію на нове житло заново. При цьому спочатку потрібно звернутися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за старим місцем реєстрації, де зафіксувати наявність договору міни та написати заяву на призупинення надання субсидії за старою адресою, і лише після таких дій звернення для надання субсидії за новою адресою може бути успішним. Однак, оскільки адреса проживання відповідачки фактично не змінилася – вона продовжує проживати в тому ж районі і навіть на тій же вулиці – вона й звернулася правомірно до свого територіального відповідного органу з відповідною заявою, та, отримавши консультативну допомогу в оформленні заяви та декларації і нічого не приховуючи, у т.ч. існування двох договорів – продажу та купівлі нею іншої квартири взамін проданої – подала заяву про призначення субсидії і ця заява була розглянута та задоволена.
Так, як вказано вище, відповідачка 25.10.2023року, звернулася на особистому прийому до уповноваженого органу УПФ в м.Болград з відповідною заявою та документами, що передбачені Постановою №848, додавши копію договору купівлі-продажу нової квартири – повідомивши, таким чином, про зміну адреси проживання, і даного факту позивач не заперечує. Також вона, відповідачка, особисто усно повідомила всі обставини міни своєї квартири працівнику цього органу, поставивши питання щодо субсидії, та отримала завіряння в тому, що субсидію в неї ніхто не забере, а тому продовжувала проживати у своїй квартирі і користуватися за тих самих умов субсидією, адже пенсія в неї мізерна. Після подання 25.10.2023 року заяви та документів, інші обставини, які могли б вплинути на отримання житлової субсидії, не виникали. На підставі заяви відповідачки і поданих нею документів, позивачем було ухвалене рішення про продовження виплати субсидії - у період з 01 жовтня 2023 року до 31 березня 2024 року відповідно до Постанови №848. Так, відповідно до діючого законодавства, для призначення житлових субсидій уповноважений орган направляє запити з метою перевірки відомостей, що подані заявником. Після отримання відповідей, позивачем було зроблено розрахунок виплаченої житлової субсидії. Також відповідачка у відзиві на позов звертає увагу суду на те, що перевірка була проведена аж у червні 2024р. – в той час, як субсидія призначена була до 31 березня 2024р. Позивач (платник грошових коштів) у позові не довів, на дімку відповідачки, недобросовісності в діях відповідача (набувача субсидії), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії.
Але, 25.10.2023року відповідачка знову звернулася до уповноваженого органу УПФ з заявою про призначення субсидії, надавши відповідні документи, що передбачені Постановою КМУ від 21.10.1995р. №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива».
Даного факту позивач не заперечує.
У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначав, що на момент звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення субсидії за новою адресою, Головному управлінню не могло бути відомо про те, що заявником 16.08.2023 року було здійснено правочин щодо купівлі квартири, яка розташована за новою вище адресою, однак цей орган якось дізнався про придбання квартири відповідачкою, а тому виникає обґрунтоване питання – чому він не дізнався про продаж нею попередньої квартири і що це, у даному випадку, фактично є міною відповідачки однієї квартири на іншу, а не придбанням нею нового житла.
Звертаючись 25.10.2023р. з заявою до Пенсійного Фонду України про призначення їй субсидії за новою адресою, відповідачка не приховувала того факту, що вона змінила адресу проживання шляхом продажу старої квартири і купівлею нової, за новою адресою, додавши обидва договори до своєї заяви, чого не заперечує представник позивача, а те, що вона, відповідачка, не повідомила про свої обставини саме Головне управління Фонду – то вона вважала, і цілком слушно, що їй достатньо було повідомити про це місцевий підрозділ Головного управління, а тому твердження позивача у відповіді на відзив про те, - що відповідач умисно вводить суд в оману щодо неповідомлення нею Головне управління про її міну шляхом продажу і купівлю квартири на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис.грн. – є необґрунтованим, а твердження позивача щодо порушення відповідачко. вимог ст.ст.1212,1214 ЦК України і у зв`язку з цим – виникнення у відповідачки обов`язку повернення безпідставного набутих коштів – не є правомірним. Так, про те, що 16.08.2023 відповідачкою ОСОБА_1 було вчинено правочин щодо купівлі майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 – не заперечується позивачем, але позивач чомусь проігнорував факт продажу перед тим відповідачкою квартири АДРЕСА_7 і не надав цьому належної оцінки яка є очевидною відносно твердження відповідачки, що вона не просто придбала нову квартиру, а фактично здійснила її обмін на свою колишню.
Отже, вимога позивача про те, що кошти в розмірі 9237,18грн. підлягають безумовному поверненню Головному управлінню ПФУ відповідачкою і його доводи про підстави такої вимоги – є безпідставними, оскільки така правова позиція позивача заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, з чим в повному обсязі погоджується судова колегія.
При розгляді справи необхідно врахувати обставини, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України тягне за собою дефіцит бюджету Пенсійного фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню. До того ж, згідно ч.3.ст.113 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в разі виникнення дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі (перевищення видатків над доходами, у тому числі з урахуванням резерву коштів Пенсійного фонду) у зв`язку із забезпеченням виплати пенсій в розмірі, передбаченому ст.28 цього Закону та спрямуванням частини страхових внесків до Накопичувального фонду, такий дефіцит покривається за рахунок коштів Державного бюджету України. А, згідно з ч.1ст.73 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Відповідно до ч.2ст.73 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.
Стягнути заборгованість надміру виплаченої житлової субсидії можливо лише шляхом подання позову про стягнення суми з відповідача.
Про вчинення 11.08.2023 року відповідачкою правочину щодо продажу нерухомого майна, а саме – квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в якому однією з сторін є ОСОБА_1 – як продавець – підтверджується договором купівлі-продажу від 11.08.2023, що посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрований у реєстрі за №737 – підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав. І лише після цього відповідачкою – 16.08.2023 – був вчинений правочин щодо купівлі іншого нерухомого майна, а саме, – квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - що підтверджується відповідним договором, в якому однією зі сторін є ОСОБА_1 – як його покупець, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.08.2023, який був посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрований у реєстрі за №774 та підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав.
Вищевказані договори купівлі-продажу обох квартир і були долучені до заяви про отримання субсидії за новою адресою 25.10.2023 року відповідачкою, і позивачем було ухвалене рішення про призначення субсидії відповідачці на період з 01 жовтня 2023 року до 31 березня 2024 року відповідно до Постанови №848. Відповідно до діючого законодавства, для призначення житлових субсидій уповноважений орган направляє запити з метою перевірки відомостей, що подані заявником. Після отримання відповідей, позивачем було зроблено розрахунок виплаченої житлової субсидії.
Однак, перевірка позивачем була здійснена аж у червні 2024 – у той час, коли субсидія була призначена до 31 березня 2024 року.
Пунктом 1 вищевказаного Положення передбачено, що житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг – мешканцям домогосподарств, що проживають у житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Отримання житлових субсидій не пов`язане і не тягне за собою зміни форми власності житла. Так, субсидія є безповоротною і її отримання не пов`язане і не тягне за собою зміни форми власності житла. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Разом з тим, у ст.1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Згідно зі ст.1215 Цивільного кодексу України – не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Постановою КЦС від 20.06.2018 у справі №501/2500/15-ц (провадження №61-4504св18), ВС вказав, щодо лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце у цій справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних у комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка це результат неправильного застосування правил арифметики, не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.
А, у Постанові ВП ВС від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц, зазначено, що «...у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; а, по-друге, - в разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум". Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах ВС України від 02.07.2014 у справі 6-91цс14 та від 11.03.2020 у справі №328/1056/19.
Наведене узгоджується з висновком, викладеним у Постановах ВП ВС від 06.02.2019 за наслідками розгляду справи №545/163/17, від 13.11.2019 у справі №332/2805/18, від 31.07.2019 у справі №583/168/17, від 25.03.2020 у справі №234/9643/19, від 08.04.2020 у справі №296/9905/15-ц, від 06.05.2020 у справі №711/3248/18, та від 06.03.2019 у справі №607/4570/17.
Таким чином, механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями.
Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно статті 81 ЦПК України має довести позивач.
У даному випадку, Позивач (платник грошових коштів) не довів недобросовісності в діях відповідача (набувача субсидії), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії, оскільки відповідачка, звертаючись 25 жовтня 2023 року з заявою про призначення субсидії, долучила до неї усі документи і щодо купівлі квартири а також продажу попередньої - тобто, вона нічого н приховувала, а тому в неї був відсутній намір, як у набувача субсидії (відповідача) на навмисне подання недостовірної інформації, а Позивачем у справі не представлено жодних доказів на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку відповідача, а також наявності рахункової помилки у діях ГУП ФУ в Одеській області, які спричинили надміру виплаченої субсидії в розмірі 9237,18 грн.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не мають виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року та "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
ЄСПЛ наголошує, що вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України", заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року).
Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно статті 81 ЦПК України має довести позивач.
Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 76 ЦПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.ч.1-4 ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, а суд має дотримуватися справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права особи (у даному випадку - відповідача).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного висновку, що стягнення 9237,18грн. субсидії, яка була призначена та виплачена відповідачці як засіб до існування, - не підлягає поверненню з урахуванням того, що вона надала добросовісно всі відомості при зверненні за субсидією, і стягнення вказаної суми може призвести до покладення на неї надмірного тягаря, поставить її у скрутніше матеріальне становище, - адже в неї, окрім пенсії відсутні інші доходи.
Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
Доводи апеляційної скарги, що відповідач діяв неправомірно, спростовано належним чином під час розгляду справи в суді першої інстанції, жодних доказів в обґрунтування таких мотивів апеляційної скарги до матеріалів справи позивачем не долучено, а тому такі доводи є безпідставні, з огляду на наступне.
На момент звернення з заявою про призначення житлової субсидії відповідачка ОСОБА_1 повідомила, що змінила житло і подала відповідну декларацію, копія якої додана до позову, та у відзиві стверджує, що цим повідомила працівника Позивача, який приймав від неї заяву та усно розповіла про свої обставини – про зміну адреси у зв`язку з придбанням іншої квартири в замін попередньої, тому вбачається, що відповідачка виконала свій обов`язок з подання відомостей про доходи, майно, та інші відомості, що могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.
Перевірка даних Пенсійним фондом України здійснюється, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну щодо виявлених невідповідностей, які виявляються після реалізації особою права на житлову субсидію, і отримуються відповідно до ЗУ "Про верифікацію та моніторинг державних виплат".
Позивач стверджував, що Головним управлінням саме при відпрацюванні рекомендацій Міністерства фінансів України виявлено невідповідність у справі ОСОБА_1 , а саме, що «Протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням ЖС, призначенням ЖС без звернення купівлі квартири (будинку) на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50тис.грн. (за даними Мін`юсту). Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2782561951060, Тип об`єкта нерухомого майна: квартира, Дата реєстрації: 2023-08-16, Тип документу: договір купівлі-продажу, Площа: 44.5».
Рекомендації Міністерства фінансів України опрацьовуються органами Пенсійного фонду України згідно службових записок відділу надання житлових субсидій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг (службова від 25.06.2024 №23095/03-16 в матеріалах судової справи).
Таким чином, розглянувши електронну особову справу відповідача, позивачем ухвалене помилкове рішення №315 від 02.07.2024 про наявність підстав для утримання коштів з відповідачки – які їй були нараховані в якості житлової субсидії – що є формальним.
Щодо доводів апеляційної скарги, що дії відповідача призводять до браку бюджетних коштів та несвоєчасних соціальних виплат гарантованих державою, апеляційний суд вважає, що такі доводи не підтверджені належними доказами причинно-наслідковий зв`язок між недобросовісними діями відповідача та наслідків браку бюджету для соціальних виплат, так як і під час розгляду справи в суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду справи за матеріалами справи не встановлено факту недобросовісної поведінки відповідача.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.
З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -
ухвалив :
Апеляційну скаргу Анзонгер Наталі Сергіївни, яка діє в інтересах Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Болградського районного суду Одеської області від 26 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя        В.В. Кострицький

Судді          В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко