П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
19 березня 2026 року 	 	справа 160/30737/25	

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
головуючий суддя Суховаров А.В. 
судді Ясенова Т.І., Головко О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 (суддя Ремез К.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про виплату окладу за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.10.2025 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20100 грн за період з січня 2025 року по 03.03.2025, як передбачено абзацом 7 пункту 1-1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 в редакції Постанови КМУ №1001 від 15.09.2023;
- зобов`язати нарахувати та виплатити оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20100 грн за період з січня 2025 року по 03.03.2025, як передбачено абзацом 7 пункту 1-1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 в редакції Постанови КМУ №1001 від 15.09.2023.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025, позов задоволено частково:
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 грн за період з січня 2025 року по 03.03.2025, як передбачено абзацом 7 пункту 1-1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 в редакції Постанови КМУ №1001 від 15.09.2023;
- зобов`язати нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20100 грн за період з січня 2025 року по 03.03.2025, як передбачено абзацом 7 пункту 1-1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 в редакції Постанови КМУ №1001 від 15.09.2023;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилаються на те, що відповідно до Наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання додаткової винагороди за різними умовами, ця додаткова винагорода виплачується в більшому розмірі, тому у спірний період позивачу виплачувалась додаткова винагорода не у розмірі 20100 грн, а у найвищому розмірі з розрахунку 100000 грн за кожен календарний місяць перебування на стаціонарному лікуванні та відпустці для лікування.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 27.01.2023 по 03.03.2025, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .
Відповідно до первинної медичної карти (форма 100) від 20.01.2024 позивач отримав поранення. 
Відповідно до довідки про обставини травми №179 від 01.02.2024 позивач 20.01.2024 отримав поранення внаслідок артилерійського обстрілу противником в районі населеного пункту Архангельське, Покровського району, Донецької області. Діагноз: вогнепальне осколкове сліпе поранення правої виличної ділянки, вогнепальне осколкове наскрізне поранення верхньої третини правого плеча з пошкодженням судинно-нервового пучка, множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення правої половини грудної клітки, правого стегна та гомілки, вогнепальне осколкове наскрізне поранення лівої гомілки з масивним дефектом м`яких тканин, переломом кісток гомілки та пошкодженням судин та нервів, геморагічний шок 3 ступеню.
Вважати, що поранення, старшого солдата ОСОБА_1 отримано під час проходження військової служби та пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, пов`язане із захистом Батьківщини, під час відсічі збройної агресії російської федерації проти України, під час виконання бойового завдання внаслідок артилерійського обстрілу противником в районі населеного пункту Архангельське, Покровського району, Донецької області.
Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1128 позивач в період з 21.01.2024 по 26.01.2024 перебував на лікуванні.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1811 позивач в період з 26.01.2024 по 26.02.2024 перебував на лікуванні.
Відповідно до епікризу №45 позивач в період з 26.02.2024 по 19.03.2024 перебував на лікуванні.
Згідно довідки ВЛК №4014 від 01.08.2024 поранення позивача так, пов`язане з захистом Батьківщини.
Відповідно до довідки №2919-Д від 17.10.2024 позивач перебував на лікуванні в період з 19.03.2024 по 17.10.2024.
Відповідно до свідоцтва про хворобу №120 від 04.02.2025 позивач перебував на лікуванні в період з 21.01.2024 по 26.01.2024 в КП “Дніпропетровська ОКЛ ім. Пирогова ДОР. 
З 26.01.2024 по 26.02.2024 позивач перебував на лікуванні в “КМКЛШІМД”.
З 26.02.2024 по 19.03.2024 позивач перебував на лікуванні в ВМКЦ ЦР.
3 19.03.2024 по 08.06.2024 позивач перебував на лікуванні в ДНІ ЦЕР “Галичина”.
3 09.06.2024 по 30.06.2024 позивач перебував на лікуванні в реабілітаційному закладі (Естонія).
Відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період), позивача звільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
Вважаючи, що відповідач допустив бездіяльність щодо нарахування та невиплати окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 грн за період з січня 2025 року по 03.03.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (Закон №2232-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до частини 6 статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до частини 14 статті 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та № 69/2022 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року видав постанову № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2023 року № 836 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, яка набрала чинності 11 серпня 2023 року, доповнено Постанову № 168 пунктами 1-1 та 1-2, які у частині виплати додаткової винагороди застосовуються з 01 червня 2023 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2023 року № 836, яка набрала чинності з 11 серпня 2023 року, доповнено Постанову № 168, зокрема, пунктом 1-1, абзацом сьомим якої встановлено військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування у розпорядженні, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.
Ця норма щодо виплати додаткової винагороди застосовується з 01 червня 2023 року.
Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 вересня 2023 року № 1001 (яка в частині виплати додаткової винагороди застосовується з 01 червня 2023 року), зокрема, абзац сьомий Постанови № 168 викладено у такій редакції: "Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.".
На виконання пункту 2-1 Постанови №168 Міністерством оборони України уточнено механізм та умови виплати грошового забезпечення, у тому числі додаткової грошової винагороди, військовослужбовцям Збройних Сил України Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Полрядок №260).
Відповідно до пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 26 вересня 2023 року № 566): "Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні)".
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач дійсно у спірний період мав право на отримання додатковою винагороди у розмірі 20100 грн.
Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині нарахування додатковою винагороди у розмірі 20100 грн суд першої інстанції залишив поза увагою норми пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, відповідно до якого військовослужбовцям, зазначеним у розділах ХХХIV, ХХХV цього Порядку, які одночасно мають право на отримання додаткової винагороди за різними умовами, ця додаткова винагорода виплачується в більшому розмірі.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується довідкою №10/72203-Д від 22.07.2025, позивачу у спірний період нарахована та виплачена додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн по пораненню.
Виплата зазначеної додаткової винагороди як і виплата додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень передбачені розділом XXXIV Порядку №260.
Оскільки в період з січня 2025 року по 03.03.2025 позивач мав право отримання додаткової винагороди за різними умовами, відповідачем правомірно нараховано та виплачено додаткову винагороду у більшому розмірі, тобто з розрахунку 100000 грн.
При цьому позивач не наводить доводів та не надає доказів того, що сума нарахованої додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн не відповідає вимогам Постанови КМУ №168.
Таким чином, підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 20100 грн відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині.
Стосовно вимог про нарахування та виплату надбавки за вислугу років за період з січня 2025 року по 03.03.2025 колегія суддів зазначає наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до Постанови КМУ №168 військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується, зокрема надбавка за вислугу років.
Таким чином, в період з січня 2025 року по 03.03.2025 позивач мав право на отримання надбавка за вислугу років.
Доводів на спростування зазначеного висновку в апеляційній скарзі не наведено.
Оскільки відповідачем не надано доказів нарахування та виплати позивачу в період з січня 2025 року по 03.03.2025 надбавки за вислугу років, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 241-245, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково. 
Скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 20100 грн та в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 20100 грн, відмовивши в задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 19.03.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя А.В. Суховаров 

судді Т.І. Ясенова 

судді О.В. Головко