РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/8629/24	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Військової частини НОМЕР_1 	
 	про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання запитуваної у запиті на інформацію від 29.07.2024 року ОСОБА_1 інформації та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надіслати на його електронну пошту копії рішень командира військової частини НОМЕР_1 , котрі унеможливлювали/унеможливлюють увільнення військовослужбовців вказаної частини від виконання службових обов`язків за станом здоров`я.
Ухвалою суду від 09.08.2024 суддею Гудимою Н.С. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до розпорядження керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 №22 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із відрахуванням зі штату Рівненського окружного адміністративного суду судді Гудими Н.С., вказану справу передано для розподілу до автоматизованої системи документообігу суду.
Відповідно до проведеного повторного 26.02.2025 автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану адміністративну справу передано на розгляд судді Нор У.М.
Ухвалою суду від 27.02.2025 адміністративну справу прийнято до провадження судді Нор У.М.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є військовослужбовцю, що проходить військову службу у відповідача, 23.07.2024 року було проведено операцію та рекомендовано протягом двох тижнів щодня змінювати перев`язки. З метою отримання звільнення від виконання посадових обов`язків задля виконання рекомендацій, позивач звернувся до медичної роти військової частини НОМЕР_1 . Однак там відмовили, мотивуючи наявністю наказу командира частини, яким заборонено надавати таке звільнення. З метою отримання копії такого наказу, що порушує конституційне право позивача на медичну допомогу, останній 29.07.2024 року звернувся до відповідача з відповідним запитом. У відповідь 02.08.2024 року отримав лист з повідомленням про відмову у задоволенні запиту через його невідповідність вимогам статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та через те, що запитувана інформація належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. Однак відповідач у своїй відповіді не обгрунтовує відмову . Вона є протиправною та порушує право позивача на доступ до інформації про нього (стаття 10 вказаного закону). Просить суд задовольнити позов повністю.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що із змісту запиту на інформацію від 29.07.2024 взагалі не зрозуміло, яку саме інформацію чи копії яких саме рішень просить запитувач. Чи це має бути загальне рішення чи це стосовно певних військовослужбовців, чи стосовно позивача. Позивач посилається на те, що 23.07.2024 року йому було проведено операцію та рекомендовано протягом двох тижнів щодня змінювати перев`язки. Відповідач також вказує, що позивач в порушення ст.12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ не доповідав своєму безпосередньому командирові про стан свого здоров`я. Також позивач не отримував жодних направлень на проведення будь-якого медичного обстеження та/або лікування. До позовної заяви долучено рукописний текст з печаткою (нерозбірливо), яку позивач називає виписка з медичної книги, та вказує, що оригінал знаходиться у позивача. З даного рукописного тексту вбачається, що позивачу видалили бородавку 0,5х0,5 см. При цьому невідомо де саме, в якій лікарні, за чиїм направленням проводилась так звана операція. За відомостями медичної служби військової частини НОМЕР_1 , позивач не звертався до медичної служби військової частини з питаннями операції, перев`язок тощо, а тому питання щодо увільнення чи не увільнення його від виконання службових обов`язків посадовими особами військової частини на розглядалось. За таких обставин наявність рішень командира, котрі унеможливлювали/унеможливлюють увільнення військовослужбовця військової частини від виконання службових обов`язків за станом здоров`я є плодом уяви ОСОБА_1 і не більше, оскільки таких рішень командиром військової частини не приймалось ні стосовно загального кола військовослужбовців ні щодо військовослужбовця персонально. Рішення про увільнення чи не увільнення від обов`язків військової служби за станом здоров`я приймається в кожному випадку індивідуально, виходячи із стану здоров`я військовослужбовця, та жодних рішень чи наказів щодо обмеження увільнень не має. З огляду на вище зазначене, відсутня протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , оскільки запит на інформацію розглянуто в межах строків, визначених законодавством, а відповідь надіслана на електронну адресу позивачу. За таких обставин просить суд в позові відмовити.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
29.07.2024 позивач звернувся до відповідача із запитом до відповідача. в якому просив надати копію рішення командира військової частини НОМЕР_1 , котрі унеможливлювали/унеможливлюють увільнення військовослужбовця вказаної частини від виконання службових обов`язків за станом здоров`я.
02.08.2024 військова частина НОМЕР_1 листом №15068 надала інформацію, що за змістом частини другої ст.2 Закону № 2939-VI цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Не всі інформація, створена суб`єктами владних повноважень, є публічною. Згідно з законодавством України, зокрема Законом України «Про доступ до публічної інформації», доступ до певних категорій інформації може бути обмежений для захисту національної безпеки, громадського порядку, охорони здоров`я, прав і свободи інших осіб. Крім того Законом України «Про державну таємницю» визначається, що інформація, яка стосується планування, підготовки та проведення військових операцій, обороних планів та інших критичних аспектів національної бехпеки, є державною таємницею і не може бути розкритою (стаття 8). Стаття 22 Закону №2339-VI визначає, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
З огляду на викладене, Ваш запит на інформацію не може бути задоволений так як не відповідає вимогам ст. 19 Закону №2939 - VI, а також інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої 6 цього Закону. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Відповідно достатті 40 Конституції Україниусі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Стаття 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації здійснюється на принципах:
1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;
2) вільного отримання, поширення будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;
3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Відповідно до частини статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Наведений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Крім того, частиною другою статті 6 Закону передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог («трискладовий тест»):
1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошення інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
3 огляду на вищевказане відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник на запит вказує якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону.
Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що розпорядник інформації повинен надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації, при цьому, такий повинен бути повним, достовірним та точним або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, визначених статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Згідно частини першої статті 20 Закону, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Водночас, у листі відповідача міститься порада звернутися з відповідним рапортом по команді, в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України та Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Можливо мається на увазі для отримання запитуваної інформації.
Суд вважає, помилковими посилання відповідача на обставини зазначені у листі відповіді в обґрунтування правомірності надання запитуваної інформації, у спосіб вказаний у запиті, у зв`язку з чим така відповідь є необґрунтованою та суперечить вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Статтею 23 Закону встановлено, що рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії або бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
У пункті 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
З урахуванням того, що підставою для звернення позивача до суду є ненадання відповідачем інформації на запит, доказів надання якої відповідачем суду не надано, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом визнання протиправною відмову відповідача у наданні інформації по запиту на інформації від та зобов`язання відповідача повторно розглянути запит на інформацію, у відповідності до вимог, передбачених Законом України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням висновків суду по даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 щодо не надання запитуваної у запиті на інформацію від 29.07.2024 року ОСОБА_1 інформації.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надіслати на електронну адресу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту від 29.07.2024. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 19 лютого 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 

Суддя       У.М. Нор