Справа № 165/4591/25
Провадження № 2/165/428/26 

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,
за участю секретаря Навроцької М.Р.,
представника позивача Таран В.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Нововолинську, в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 

встановив:

29 грудня 2025 року представник ТзОВ «Коллект центр» - керівник Ткаченко М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги представник позивач обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2021 року між ТзОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит №4189542, а 12 вересня 2021 року між ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 був укладений договір №77535638. Договори підписані відповідачем у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію". Після чого, 13 січня 2022 року був укладений договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до якого ТзОВ "Мілоан" відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4189542. 22 лютого 2022 року був укладений договір №22/02/2022, відповідно до якого ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77535638. 10 січня 2023 року за договором №10-01/2023 ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4189542 та за договором №77535638. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання, а за ним рахується заборгованість у розмірі 35667,56 грн., що складається з 6000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 29167,40 грн. заборгованості за процентами, 0,16 грн. 3% річних, а також 500 грн. комісії, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект центр» заборгованість за договорами №4189542 та №77535638 в розмірі 35667,56 грн. та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Представник позивача ТзОВ «Коллект центр» Таран В.А. у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила вимоги ТзОВ «Коллект центр» задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в загальному розмірі 35667,40 грн., а також судові витрати по справі, що включають 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 13000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього в користь ТзОВ «Коллект центр» тіла кредиту у розмірі 6000 грн, решту заявлених вимог вважає безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що дії позивача були неправомірними, тривалий час йому не надали повну та вичерпну інформацію щодо існування кредитів. Крім того, просив врахувати, що він власноручно не підписував інших кредитних договорів, має інші зобов`язання, зокрема щодо сплати аліментів та заборгованості з інших кредитних договорів. Також, вважає завищеними вимоги щодо компенсації витрат понесених на професійну правничу допомогу, а тому просить суд зменшити їх до реального розміру. В подальшому визнав позовні вимоги, включаючи судовий збір та витрати на правничу допомогу на загальну суму 16000-18000 грн.
У судовому засіданні, за клопотанням представника позивача (а.с.148-149) суд відмовив відповідачу ОСОБА_3 в долученні письмових доказів - квитанції за № 103065036 від 24.02.2026; № 103065036 від 14.01.2026; № 103065036 від 15.02.2026, оскільки зазначені квитанції, як було встановлено судом, не стосуються договорів, які є предметом розгляду даного позову. 
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 02 жовтня 2021 року між ТзОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит №4189542 (а.с.27-31).
Згідно з умовами договору сума кредиту (загальний розмір) становила 5000 грн. (п.1.2. договору). Кредит надавався строком на 30 днів з 02.10.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії обумовлений 01.11.2021 (п.1.4.)
Комісія за надання кредиту згідно з п.1.5.1. договору становила 500 грн., яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово. 
Відповідно до п.1.6. договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становила 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Умовами кредитного договору також передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на його картковий рахунок. Відповідно до Розділу 2 договору, сторонами також узгоджені умови щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту. 
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на мобільний телефон відповідача. Більше того, відповідно до п.6.5. договору сторони погодили, що підписаний договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Разом з тим, відповідач підписав електронним цифровим підписом паспорт споживчого кредиту, в якому були зазначені позивачем аналогічні умови договору (а.с.80).
За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому цивільним та господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».
Встановлені судом фактичні обставини у справі підтверджують те, що між сторонами договору було досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. 
13 січня 2022 року був укладений договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до якого ТзОВ "Мілоан" відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4189542 (а.с.32-48), а 10 січня 2023 року було укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №4189542, що підтверджується копією долученого договору, актом прийому передачі реєстру боржників за договором та реєстром боржників до договору факторингу (а.с.65-79).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні та встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з наданим фінансовою установою розрахунком (а.с.25), заборгованість за договором №4189542 від 02 жовтня 2021 року, станом на 20 листопада 2025 року, складає 32875 грн., що включає 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 27375 грн. заборгованості за процентами, 500 грн. заборгованість за комісією.
Також, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 вересня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №77535638.
Згідно п.1. договору позикодавець зобов`язувався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 
Відповідно до п 2 договору загальний розмір наданої позики становить 1000 грн, що включає в себе кошти надані позичальнику за основним договором позики, а також додатково надані кошти (у разі наявності) на підставі укладених між сторонами додаткових угод до договору. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99%, яка нараховується за кожен день користування позикою. Відповідно до договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license.
Відповідно до положень договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. 
Відповідно до п.6.5. правил надання грошових коштів у позику ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. 
Встановлені судом фактичні обставини у справі підтверджують те, що між сторонами договору було досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. 
Згідно з наданим фінансовою установою розрахунком (а.с.24), заборгованість за договором №77535638 від 22 лютого 2022 року станом на 10 січня 2023 року, складає 2792,40 грн., що включає 1000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1792,40 грн. заборгованості за процентами,0,16 грн. 3% річних, що нараховані за період з 22.02.2022 по 23.02.2022.
22 лютого 2022 року був укладений договір факторингу №22/02/2022, відповідно до якого ТзОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77535638 (а.с.49-58). За договором факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №77535638 (а.с.65-79).
За змістом ст.626, ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
У відповідності до вимог ч.1 ст.638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Вказані договори, як зазначає позивач та не спростовує відповідач, укладено на сайті первісного позикодавця, ОСОБА_1 підписав їх одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS повідомленнях, тобто без отримання SMS-повідомлень, без здійснення входу на сайти товариств з введенням логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, договори сторонами не могли бути укладені. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При ухваленні рішення у справі, суд враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до умов договорів кошти надавалися відповідачу ОСОБА_1 у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту.
Долученою довідкою за вихідним №КД-000079702/ТНПП від 07 листопада 2025 року підтверджується, що 12 вересня 2021 року було успішно перераховано грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 , з зазначенням отримувачем коштів ОСОБА_4 (а.с.16). 
Відповідач, як власник рахунків, мав можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку (вказану в договорах чи іншу картку, якою він користується) не надходили. Тобто, твердження відповідача щодо безпідставності вимог позивача і відсутності інформації щодо укладення ним спірних договорів, не заслуговують на увагу.
Оскільки надані позивачем розрахунки заборгованості не були спростовані відповідачем, суд, з огляду на встановлені строки кредитування (їх пролонгацію) вважає доведеним розміри заборгованості за процентами, що нараховані позивачем за двома кредитними договорами.
Також, з огляду на те, що отримані та використані відповідачем ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку та в повному обсязі ним не були повернуті, а твердження останнього щодо погашення ним заборгованості за договорами та відсутності інформації щодо умов договорів (їх укладення), були спростовані у судовому засіданні належними та допустимими доказами, суд стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «Коллект Центр» загальну заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4288581 від 09 червня 2021 року та договором №77535638 від 12 вересня 2021 року, у розмірі 35667,56 грн. 
Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України, суд виходить із того, що наслідки прострочення боржником грошових зобов`язаннь у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Аналогічний висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі №922/175/18, де зазначено, що формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні ст.549 цього Кодексу і на ці суми положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року не поширюється.
На підставі вищезазначеного, суд визнає вірними надані позивачем розрахунки включно, щодо нарахування 3% річних
Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, суд стягує понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в сумі 2422,40 грн., що підтверджується документально (а.с.8).
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Суд враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, ціну позову та з врахуванням усталеної практики у даній категорії справи, заявленого відповідачем клопотання про зменшення таких витрат, приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу адвоката у даній справі, який підлягає відшкодуванню на користь позивача з відповідача і підтверджений документально (а.с. 97-109), підлягає зменшенню до 4000 грн.
Зазначена сума, на переконання суду, є такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням того, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, зміст позовної заяви та інших документів потребує мінімального індивідуального підходу і мінімальних часових витрат (1-2 години роботи є достатніми для написання та укомплектування типової позовної заяви у кредитній справі), а з наданої копії договору та акту вбачається постійне представництво адвокатом позивача і в інших подібних справах. 
Суд також звертає увагу сторін на те, що компенсація судових витрат не повинна перетворюватися на спосіб додаткового збагачення фінансових установ за рахунок людей з мінімальними доходами в період воєнного стану.
Керуючись ст.4, ст.12, ст.13, ст.76, ст.81, ст.141, ст.258, ст.259, ст.265, ст.268, ст.274, ст.275, ст.276, ст.277, ст.278, ст.279 ЦПК України, на підставі ст.509, ст.510, ст.526, ст.546, ст.611, ст.625, ст.1050, ст.1054, ст.1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, адреса: вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, м. Київ) заборгованість за договором позики №77535638 від 12 вересня 2021 року та за договором про споживчий кредит №4189542 від 02 жовтня 2021 року у розмірі 35667 (тридцять п`ять тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 56 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, адреса: вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, м. Київ) судові витрати по справі, а саме 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 6422 (шість тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 10 квітня 2026 року.
Головуючий суддя  підпис  А.В. Василюк