ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4382/25	

Господарський суд Одеської області
У складі судді Желєзної С.П.
Секретаря судових засідань Босової Ю.С. 
За участю представників сторін:
Від позивача: Кемінь В.В. на підставі довіреності; 
Від відповідача: Романюк В.І. на підставі ордеру; 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до приватного підприємства «Янтар» про стягнення 246 989,37 грн, – 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі по тексту – ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулося до господарського суду з позовною заявою до приватного підприємства «Янтар» (далі по тексту – ПП «Янтар») про стягнення заборгованості у загальному розмірі 246 989,37 грн, яка складається із суми основного боргу у розмірі 190 523,66 грн, 3% річних у розмірі 4 324,93 грн, пені у розмірі 44 595,90 грн, збитків від інфляції у розмірі 7 544,88 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем договору постачання природного газу №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021 в частині оплати вартості поставленого позивачем газу протягом січня-березня, травня, липня 2025 року.
Ухвалою суду від 03.11.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
ПП «Янтар» не було надано суду відзиву на позов у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України. Під час розгляду судом даного спору представник відповідача просив відмовити у задоволенні заявленого позивачем позову в частині стягнення штрафних санкцій.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.
22.02.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ПП «Янтар» (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №101/ПГ-1956-К, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00), власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Фактичний загальний обсяг постачання природного газу за цим договором складається з обсягів постачання природного газу по розрахункових періодах, фактично поставлених Постачальником Споживачу протягом строку дії цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем для власних потреб в якості палива та/або в якості сировини, а не для продажу (п. п. 1.4, 1.6 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021).
Згідно з п. п. 2.6, 2.8 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021 приймання - передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у розрахунковому періоді, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою (за наявністю) акту приймання-передачі природного газу, в якому зазначається фактичні обсяги спожитого газу та його вартість. Постачальник направляє Споживачу два примірника підписаного та скріпленого печаткою акту до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом. 
Відповідно до п. п. 2.9, 2.10 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021 Споживач протягом 2 (двох) банківських днів з дати отримання актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений його печаткою (за наявності), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу. У випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі природного газу, не надання письмово обґрунтованого заперечення проти підписання акту або у разі відмови Споживача від підписання акту приймання-передачі природного газу до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим та узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, а вартість поставленого газу розраховується відповідно до умов договору. Звіряння спожитого природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС. Дані інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів природного газу, спожитих Споживачем, вважаються обов`язковими для сторін, якщо судом не буде встановлено інше.
Умовами п. 3.1 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021 передбачено, що ціна за 1 тис. куб.м газу протягом дії цього договору публікується/оприлюднюється Постачальником на офіційному сайті Постачальника відповідно до п. 4.4.6. цього договору.
Остаточний розрахунок по оплаті вартості фактично поставленого газу здійснюється до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі акту (актів) приймання-передачі природного газу. У випадку, якщо протягом розрахункового періоду обсяг постачання газу перевищив 10 тис. куб. м, остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється з урахуванням п. 3.1.1. договору (п. 3.9 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021).
Відповідно до п. 6.2 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021 в разі порушення Споживачем порядку та строків оплати поставленого Постачальником газу/інших платежів Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.
Положеннями п. 10.1 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021 передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками (за наявності) та діє у частині постачання природного газу до 31.12.2021, а в частині розрахунків між сторонами - до повного їх виконання. За взаємною згодою сторін договір може бути припинено достроково. При цьому сторона, яка має намір розірвати договір письмово попереджає про це іншу сторону за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають внести зміни до договору щодо планових об`ємів постачання газу на продовжений строк. 
31.01.2025 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було складено акт приймання-передачі природного газу №1922, відповідно до якого вартість поставленого ПП «Янтар» природного газу у січні 2025 року становить 123 899,18 грн.
28.02.2025 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було складено акт приймання-передачі природного газу №4376, відповідно до якого вартість поставленого ПП «Янтар» природного газу у лютому 2025 року становить 116 085,85 грн.
31.03.2025 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було складено акт приймання-передачі природного газу №6602, відповідно до якого вартість поставленого ПП «Янтар» природного газу у березні 2025 року становить 232 913,60 грн.
31.05.2025 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було складено акт приймання-передачі природного газу №10540, відповідно до якого вартість поставленого ПП «Янтар» природного газу у травні 2025 року становить 19 301,38 грн.
31.07.2025 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було складено акт приймання-передачі природного газу №14031, відповідно до якого вартість поставленого ПП «Янтар» природного газу у липні 2025 року становить 437,62 грн. 
Слід зазначити, що обсяги спожитого відповідачем природного газу за спірний період підтверджені листом ТОВ Оператор газотранспортної системи України» від 20.10.2025. 
Крім того, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було виставлено рахунки на оплату №6432 від 10.02.2025 на суму 215 487,19 грн, з яких 91 378,88 грн – заборгованість за попередні періоди; №10223 від 07.03.2025 на суму 331 610,54 грн, №13913 від 09.04.2025 на суму 570 776,26 грн, №19908 від 09.06.25 на суму 222 511,32 грн, №25567 від 08.08.2025 на суму 190 523,66 грн. 
На підтвердження обставин направлення актів та рахунків на адресу ПП «Янтар» позивачем були надані суду списки згрупованих поштових відправлень з відбитками календарних штемпелів від 13.02.2025, від 10.03.2025, від 10.06.2025, від 11.08.2025, а також докази направлення актів та рахунків на електронну пошту відповідача. 
ПП «Янтар» в рахунок оплати вартості поставленого природного газу було перераховано на рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз України» грошові кошти у загальному розмірі 393 492,85 грн, що підтверджується виписками по банківському рахунку позивача від 14.05.2025, від 21.05.2025, від 27.05.2025, від 25.06.2025, від 16.07.2025.
08.09.2025 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулося до ПП «Янтар» з вимогою про погашення заборгованості за договором №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021 у розмірі 190 523,66 грн. Вказана вимога була направлена на адресу відповідача 08.09.2025 засобами поштового зв`язку, але була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначаються Законом України «Про ринок природного газу» № 329-VIII від 09.04.2015.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 22.02.2021 між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та ПП «Янтар» було укладено договір постачання природного газу №101/ПГ-1956-К на строк до 31.12.2021 з можливістю продовження строку дії договору на кожний наступний календарний рік за умови відсутності заяви однієї із сторін. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів направлення сторонами повідомлення про намір розірвати договір, господарський суд доходить висновку, що такий договір продовжував діяти протягом 2025 року.
На виконання зобов`язань за договором №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було поставлено відповідачу протягом січня-березня, травня, липня 2025 року природний газ на загальну суму 492 637,63 грн, що підтверджується складеними позивачем актами приймання-передачі природного газу. Акти приймання-передачі природного газу були направлені на адресу відповідачами, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
З огляду на відсутність заперечень ПП «Янтар» проти підписання складених позивачем актів, господарський суд доходить висновку, що обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим та узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, що передбачено п. 2.10 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021.
З викладених обставин, враховуючи часткову оплату ПП «Янтар» вартості спожитого природного газу на суму 393 492,85 грн, що підтверджується виписками по банківському рахунку позивача, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до ПП «Янтар» позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 190 523,66 грн (393 492,85 грн - 91 378,88 грн (заборгованість за попередній періоди) = 302 113,97 грн; 492 637,63 грн - 302 113,97 грн = 190 523,66 грн).
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.
Частиною 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до п. 6.2 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021 в разі порушення Споживачем порядку та строків оплати поставленого Постачальником газу/інших платежів Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.
З посиланням на приписи ст. 625 ЦК України, а також положення п. п. 6.2 договору №101/ПГ-1956-К від 22.02.2021, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» було заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 4 324,93 грн, пеню у розмірі 44 595,90 грн, нараховані на заборгованість за кожним місяцем окремо по 30.09.2025; збитки від інфляції у розмірі 7544,88 грн; останнім місяцем, показники інфляції за який були враховані позивачем, є вересень 2025 року.
Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції, 3% річних та пені, господарський суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість. Наведене має наслідком необхідність задоволення заявлених ТОВ «ГК «Нафтогаз України» позовних вимог у цій частині шляхом присудження до стягнення з ПП «Янтар» 3% річних у розмірі 4 324,93 грн, пені у розмірі 44 595,90 грн, збитків від інфляції у розмірі 7 544,88 грн.
При цьому, господарським судом відхиляється клопотання ПП «Янтар» про зменшення штрафних санкцій з огляду на наступне.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Господарський суд зауважує, що приписами чинного законодавства не встановлено переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких суд може зменшити неустойку, а, отже, вирішення вказаного питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Враховуючи відсутність належного обґрунтування заявленого ПП «Янтар» клопотання, а також відсутність будь-яких доказів, які можуть підтвердити правомірність зменшення встановленої договором пені, господарський суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні заявленого відповідачем клопотання.
Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» позовних вимог шляхом присудження до стягнення з приватного підприємства «Янтар» суми основного боргу у розмірі 190 523,66 грн, 3% річних у розмірі 4 324,93 грн, пені у розмірі 44 595,90 грн, збитків від інфляції у розмірі 7 544,88 грн. 
Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 – 238, 240, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства «Янтар» /65007, м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, буд. 18; ідентифікаційний код 30376692/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» /04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1; ідентифікаційний код 40121452/ суму основного боргу у розмірі 190 523,66 грн /сто дев`яносто тисяч п`ятсот двадцять три грн 66 коп./, 3% річних у розмірі 4 324,93 грн /чотири тисячі триста двадцять чотири грн 93 коп./, пеню у розмірі 44 595,90 грн /сорок чотири тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять грн 90 коп./, збитки від інфляції у розмірі 7 544,88 грн /сім тисяч п`ятсот сорок чотири грн 88 коп./, судовий збір у розмірі 2 963,87 грн /дві тисячі дев`ятсот шістдесят три грн 87 коп./. 

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 12 березня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна