РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
12 березня 2026 р.  Справа № 120/10182/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 
до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005)
Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) 
про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 19.06.2025 №155150002177 про відмову в призначенні (перерахунку) позивачеві пенсії за віком відповідно до п. 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІII «Про державну службу», ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу»; зобов`язання відповідача 2 призначити (перерахувати) та виплачувати позивачеві пенсію за віком у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках щодо складових заробітної плати державного службовця від 19.03.2025 №К-19/1 та від 19.03.2025 №К-19, відповідно до п. 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІII «Про державну службу», ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 25.04.2025.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на пенсійному обліку у відповідача 2, де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 25.04.2025 позивач звернулась до відповідача 2 із заявою про переведення її на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", виходячи із 60 % заробітної плати, відображеної у довідках від 19.03.2025. За принципом екстериторіальності розгляд вказаної заяви здійснював відповідач 1. Так, за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем 1 19.06.2025 прийнято рішення №155150002177 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Вважаючи таке рішення відповідача 1 протиправним позивач, з метою його скасування, звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 25.07.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
08.08.2025 до суду від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, в яких наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідачі вказують, що станом на 01.05.2016 (момент набрання чинності Законом № 889) стаж роботи позивача на посадах державної служби склав 19 років 07 місяців 18 днів, що є меншим за необхідні 20 років, передбачені пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889. Відповідачі також наголошують, що з 11.11.2017 посади заступників голів місцевих державних адміністрацій, які обіймала позивач, законодавчо виключені з переліку посад державної служби, що унеможливлює подальше накопичення спеціального стажу. Крім того, відповідачі зазначають про суттєві порушення при оформленні поданих позивачем документів, а саме: довідка про складові заробітної плати № К-19/1 видана за прирівняною посадою без зазначення її назви, а довідка № К-19 містить недостовірні дані щодо сум та найменування посади, якої на грудень 2023 року в органі видачі не існувало. Враховуючи наведене, відповідачі вважають заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
Позивач перебуває на обліку у відповідача 2, де з 25.01.2021 й отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
25.04.2025 позивач звернулась до відповідача 2 із заявою про перерахунок пенсії шляхом переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ та врахування при цьому довідок щодо складових заробітної плати державного службовця від 19.03.2025 №К-19/1 та від 19.03.2025 №К-19, виданих Подільською районною адміністрацією Одеської області.
За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснював відповідач 1.
Так, за результатами опрацювання заяви позивача і доданих до неї документів, відповідачем 1 19.06.2025 прийнято рішення №155150002177 про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
У зазначеному рішенні відповідача 1 вказав: «Відповідно поданих документів факт перебування заявниці на державній службі станом на 01.05.2016 потребує уточнення оскільки відповідно до записів трудової книжки від 20.10.1982 НОМЕР_1 встановлено, що заявниці 08.04.2016 присвоєно 7 ранг державного службовця (без зазначення категорії посади) у відповідності до Закону України «Про Державну службу» №3723-ХПI від 16.12.1993, а 04.05.2016 - 6 ранг державного службовця (без зазначення категорії посади)) у відповідності до Закону України «Про Державну службу» №889 від 01.05.2016. Оскільки заявниця станом на 01.05.2016 має менше ніж 20 років стажу державної служби визначити право на призначення пенсії у відповідності до п. 10 та 12 Прикінцевих положень Закону №889 згідно поданих документів неможливо. Як наслідок, не взято до уваги долучені до звернення довідки про складові заробітної плати держаного службовця видані Подільською державною адміністрацією Одеської області №К-19/1 від 19.03.2025 та №К-19 від 19.03.2025. Варто зауважити, шо зазначені документи видані з порушенням вимог п. 6 «Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», затвердженого постановою КМУ №622, оскільки довідка №К-19/1 від 19.03.2025 про складові заробітної плати (оклад, ранг, вислуга) видана по прирівняній посаді, однак не зазначено по якій, а довідка №K-19 від 19.03.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш ніж як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, взагалі видана безпідставно, оскільки заявниця має менш ніж 20 років стажу державної служби, а суми інших складових заробітної плати в документі зазначено не вірно адже такої посади державної служби на грудень 2023 року в органі, що видав довідку, не існує. 
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача 2, позивач звернулась до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд керується такими мотивами.
За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Так, до 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16.12.1993 №3723 "Про державну службу" (Закон №3723).
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.
Положеннями п.п. 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу"№3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Крім того, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 899 "Про державну службу") зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.
Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.
Згідно з п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
За приписами п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (діяв до набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII), робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.
Згідно із п. 4 цього Порядку до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою №229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.
Так, п. 4 Порядку №229 визначено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 позивач з 06.09.1996 прийнята на посаду головного спеціаліста по бюджету Ананьївського районного відділу Пенсійного фонду України, їй присвоєно 15 ранг державного службовця; з 01.07.2002 позивач призначена на посаду першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України Ананьївського району Одеської області (6 категорія посади державної служби); з 08.08.2006 позивач призначена на посаду начальника управління Пенсійного фонду України Ананьївського району Одеської області, з якої звільнена 31.03.2016; з 08.04.2016 позивач призначена на посаду першого заступника голови Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, присвоєно 7 ранг державного службовця; 11.10.2018 позивач призначена на посаду голови Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, з якої звільнена 03.01.2020 (04.05.2016 присвоєно 6 ранг державного службовця).
Дослідивши трудову книжку позивача та матеріали справи, суд вважає необґрунтованими та безпідставними висновки відповідачів про відсутність у позивача необхідного стажу державної служби з огляду на наступне. 
По-перше, відповідач 1 у своєму рішенні від 19.06.2025 №155150002177 зазначає, що факт перебування позивача на державній службі станом на 01.05.2016 «потребує уточнення», оскільки в трудовій книжці зазначено лише присвоєння рангу без вказівки категорії посади.
Суд оцінює таку позицію як вияв надмірного формалізму та правового нігілізму. Сам факт присвоєння позивачу 7-го рангу (08.04.2016) та 6-го рангу (04.05.2016) саме «державного службовця» однозначно підтверджує її статус як особи, що перебуває на державній службі.
Відповідно до ст. 39 Закону № 889-VIII, ранги є видом спеціальних звань, які присвоюються суб`єктом призначення одночасно з призначенням на посаду державної служби. 
Більше того, законодавство встановлює чітку ієрархію та співвідношення між рангами та категоріями посад. Згідно зі ст. 39 Закону № 889-VIII: 3, 4, 5, 6 ранги присвоюються державним службовцям категорії «Б»; 6, 7, 8, 9 ранги присвоюються державним службовцям категорії «В». 
Отже, наявність у позивача станом на травень 2016 року 6-го рангу державного службовця чітко вказує на те, що вона обіймала посаду, яка відноситься до категорій «Б» або «В» державної служби. 
Твердження відповідача 1 про неможливість визначити категорію посади при наявності офіційного запису про ранг державного службовця суперечить вимогам ст. 39 Закону № 889-VIII та свідчить про неналежне виконання відповідачем 1 обов`язку щодо всебічного розгляду заяви. 
По-друге, суд відхиляє доводи відповідачів про те, що позивач мала лише 19 років 7 місяців 18 днів стажу і тому не має права на пенсію. 
Відповідачі помилково застосовують до позивача вимоги п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 (який вимагає 20 років стажу для осіб, що не працювали на держслужбі станом на 01.05.2016). 
Натомість, позивач на момент набрання чинності новим Законом (01.05.2016) займала посаду державної служби (перший заступник голови РДА, що підтверджується записом про присвоєння рангу). 
Відповідно до пункту 10 розділу ХІ Закону № 889-VIII, для таких осіб вимогою є наявність не менш як 10 років стажу на посадах державної служби станом на 01.05.2016.
Оскільки навіть за підрахунками самого відповідача стаж позивача склав понад 19 років, вона повністю відповідає критеріям п. 10 розділу ХІ Закону № 889 та має безумовне право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають понад 20 років стажу роботи. 
Щодо посилань відповідачів на те, що з 2017 року посади заступників голів РДА перестали належати до держслужби, суд зазначає, що це не має юридичного значення для вирішення даного спору. Визначальним є те, що позивач станом на 01.05.2016 мала необхідний стаж (понад 10 років) та займала посаду держслужбовця, що зафіксувало її право на отримання спеціальної пенсії в майбутньому при досягненні пенсійного віку.
Щодо аргументів відповідача 1 стосовно довідок про складові заробітної плати державного службовця від 19.03.2025 №К-19/1 та від 19.03.2025 №К-19, виданих позивачеві Подільською районною адміністрацією Одеської області, то суд зазначає таке.
Згідно з Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі - Порядок №662), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби;
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 р. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За змістом п. 42 Порядку №622 для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року. Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4; розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5; розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.
Пунктом 5 Порядку №622 передбачено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII “Про державну службу” пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII “Про державну службу” та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
Суд зауважує, що довідки про складові заробітної плати державного службовця від 19.03.2025 №К-19/1 та від 19.03.2025 №К-19 видані Подільською районною адміністрацією Одеської області у відповідності до Додатку 4 та Додатку 6 до Порядку №622.
Суд критично оцінює твердження відповідача 1 про те, що довідка №К-19/1 нібито видана з порушенням, оскільки в неї «не вписано назву прирівняної посади». Такі зауваження органу Пенсійного фонду є безпідставними, оскільки форма Додатку 4, затверджена постановою КМУ №622, взагалі не передбачає такого реквізиту як «прирівняна посада». Довідка містить відомості про останню займану посаду державної служби та фактичні складові заробітку, що й було належним чином відображено уповноваженим органом видачі.
Також суд вважає неприйнятними доводи відповідача 2 про те, що в довідці вказано посаду, якої на грудень 2023 року в органі видачі нібито «не існувало». По-перше, згідно з Порядком №622, орган Пенсійного фонду не наділений повноваженнями здійснювати перевірку доцільності формування штатної структури державних органів або надавати оцінку тому, існує певна посада чи ні. Функція Пенсійного фонду в даному випадку обмежується перевіркою відповідності форми довідки встановленому зразку та достовірності зазначених у ній сум, з яких було сплачено єдиний внесок. По-друге, обов`язок щодо визначення аналогічної або прирівняної посади у разі реорганізації чи зміни штатного розпису покладено саме на державний орган, що видає довідку (в даному випадку - районну державну адміністрацію), оскільки саме цей орган володіє інформацією про правонаступництво та відповідність функціональних обов`язків. 
Суд наголошує, що особа не може нести відповідальність за правильність внутрішнього обліку посад у державному органі. Якщо довідка видана компетентним органом, завірена печаткою та підписами уповноважених осіб, вона є належним документом, що підтверджує заробіток для обчислення пенсії. 
Будь-яких доказів відкликання вищевказаних довідок матеріали справи не містять.
У сукупності наведених обставин, суд дійшов висновку, що рішення відповідача 1 від 19.06.2025 №155150002177 не відповідає критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, відповідно, є необґрунтованим і протиправним, отже, позовні вимоги в частині його скасування підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то суд зауважує, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Водночас, у відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Отже, у зв`язку з тим, що судом визнано протиправним та скасовано рішення відповідача 1 від 19.06.2025 №155150002177, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 2 призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках щодо складових заробітної плати державного службовця від 19.03.2025 №К-19/1 та від 19.03.2025 №К-19, відповідно до п. 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІII «Про державну службу», ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 25.04.2025.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 968 грн 96 коп.
Таким чином. поверненню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області підлягає сума у розмірі 968 грн 96 коп.
Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.06.2025 №155150002177.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 25.04.2025 призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках щодо складових заробітної плати державного службовця від 19.03.2025 №К-19/1 та від 19.03.2025 №К-19, відповідно до п. 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VІII «Про державну службу», ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 грн 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач 1 : Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403)

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 12.03.2026 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна