ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3078/26 Справа № 215/4344/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.,
суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА",
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року, яке ухвалено суддею Квятковським Я.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 листопада 2025 року, -
ВСТАНОВИВ
В липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позову зазначено, що 06.01.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 6249075 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 20000 грн, строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту 01.01.2024 вказується в графіку платежів, строк кредиту може бути продовжено. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Відповідач свої зобов`язання не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації договору, керуючись п.4.3 кредитного договору, договір автопролонговано, строк користування кредитом продовжено на 60 календарних днів. 25.09.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, відповідно до якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду, заборгованість відповідача не сплачена і складає 19660,20 грн. тіло кредиту, 34468,07 грн. нараховані проценти та 23474,40 нараховані проценти за 60 календарних днів.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року, з урахування виправлення описки в даному рішенні ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» («ФІНТРАСТ УКРАЇНА») задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» («ФІНТРАСТ УКРАЇНА») заборгованість за кредитним договором в розмірі 77602,67 грн., а також сплачені при подачі позову судові витрати – 2422,40 грн. судового збору, 10000 грн. – витрати на правничу допомогу, а всього 90025,07 грн. 
Не погодившись із даним рішенням відповідачкою подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не врахував, що її чоловік за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 перебуває на військовій службі з 19.09.2024 по теперішній час, і їх відповідно до ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як дружині військовослужбовця не повинні нараховуватись проценти за користування кредитом.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.01.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 6249075 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 20000 грн, строк кредиту - 360 днів. Відповідно до п.1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, знижена процентна ставка - 0,199 % в день , а.с. 17-26. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту згідно п.3.1 договору. Також, відповідачем підписано паспорт кредиту (а.с.32-36).
ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , емітовану в АТ "ПУМБ" (а.с.100, 222).
25.09.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, відповідно до якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, в т.ч. щодо відповідачки (а.с.58-62,70-79,80-88). 
Станом на дату звернення до суду, заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 77602,67 грн, а саме: 19660,20 грн. - тіло кредиту, 34468,07 грн. -нараховані проценти та 23474,40 нараховані проценти за 60 календарних днів (а.с. 39-52).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджений факт укладення з відповідачем кредитного договору та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований.
Колегія суддів погоджується із такими висновками, з огляду на таке.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України).
Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і як наслідок виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з цим позовом до суду.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до положень статті 207 ЦК України, електронний документ прирівнюється до письмової форми правочину.
Спеціальне законодавство у сфері електронної комерції (Закони України «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг») не заперечує юридичної сили електронних документів та договорів, укладених шляхом обміну електронними повідомленнями.
Встановлено та не оспорюється сторонами, що 06 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового ідентифікатора, було укладено договір про надання споживчого кредиту № 6249075, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 20000,00 грн., строком на 360 днів, за яким нараховується стандартна ставка відсотків в розмірі 1,99% в день в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору.
Відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого сума боргу за кредитним договором № 6249075 від 06.01.2026 року становить 77602,67 грн, з яких: 19660,20 грн. заборгованість за тілом кредиту; 57942,47 грн заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом, що підтверджено детальним розрахунком заборгованості.
До апеляційної скарги додано копію свідоцтва про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , прізвище після одруження- ОСОБА_4 , зареєстровано шлюб 02.11.2013 року.
Згідно доданої до апеляційної скарги довідки чоловік відповідачки ОСОБА_2 з 19.09.2024 року по теперішній час перебуває на військовій службі та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 .
Враховуючи, що пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період виключається нарахування процентів за користування кредитом, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час.
Крім того, в прикінцевих положеннях Закону № 1275-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» прописано про надання зазначеній нормі дії в часі у межах конкретно визначеного періоду, а саме: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні діє з 18.03.2014 відповідно до Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» по теперішній час.
Відповідачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі як на підставу для скасування рішення суду, вказує на те, що вона як дружина військовослужбовця, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей» має бути звільнена від вимог по кредиту в повному обсязі.
Кредитний договір укладено 06.01.2023, позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлено за період з січня 2023 по листопад 2023, а чоловіка відповідачки мобілізовано 19 вересня 2024 року, тобто на час виникнення спірних правовідносин – періоду заборгованості, за який просить стягнути позивач, ОСОБА_1 не була дружиною військовослужбовця.
В період до 17.05.2024 частина 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» була викладена в такій редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Редакція частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою було надано право дружинам військовослужбовців на звільнення від сплати процентів за користування кредитом під час дії особливого періоду, набрала законної сили 18.05.2024 року.
Отже, проценти за Кредитним договором №6249075 від 06.01.2023 правомірно нараховано позивачем та стягнуто судом першої інстанції з відповідачки ОСОБА_1 за період з січня 2023 по листопад 2023.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін. 
У зв`язку із залишенням без задоволення апеляційної скарги судові витрати, понесені відповідачкою залишаються за нею.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 06 квітня 2026 року.

Головуючий 
Судді