Справа № 931/66/26
Провадження № 2/931/150/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

24 березня 2026 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі: 
головуючого судді Безп`ятко О.І.,
з участю секретаря судового засідання - Левчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

29 січня 2026 року від позивача через систему «Електронний суд» надійшов до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 26 червня 2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2574328 про надання споживчого кредиту в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно умов даного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 21 квітня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення права вимоги №ККАУ-21042021, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2574328 від 26.06.2020 року. Сума заборгованості відповідача станом на дату подання позову становить 16400 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн, заборгованість за процентами - 11400 грн, заборгованість за штрафами - 0,00 грн.
Просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2574328 від 26 червня 2020 року у розмірі 16400 грн, судовий збір у сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 03 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 25 лютого 2026 року.
Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо рахунків ОСОБА_1 , у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 24 березня 2026 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 55 на звороті). 23 лютого 2026 року представник позивача подав клопотання, у якому просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 49)
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 59). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. 
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. 
Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 26 червня 2020 року ОСОБА_2 уклав договір № 2574328 про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі, який було підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора М310298 (а.с. 7-9).
Крім того, 26 червня 2020 року ОСОБА_1 в електронній формі підписав Графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с. 10, 10 на звороті-12).
Відповідно до умов договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Згідно з п. 2.4 договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту за реквізитами, згідно п.п. 2.1 кредитного договору.
Згідно з п. 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2 договору про надання споживчого кредиту, сума кредиту становить 5000 грн, кредит надається строком на 30 днів, тип процентної ставки - фіксована, знижена процентна ставка становить 0,01% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка становить 1,90% за кожен день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулась продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 695,40% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на день укладення договору за стандартною ставкою складає 7850,00 грн, що передбачено п.п. 1.7.2 та 1.8.2 договору.
Згідно п. 3.2 Договору до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Із довідки про ідентифікацію виданої ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що ОСОБА_1 26.06.2020 року о 20:35:15 на номер телефону НОМЕР_2 направлено одноразовий ідентифікатор М310298 (а.с. 12 на звороті). 
З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.
Отже, кредитний договір № 2574328 від 26.06.2020 року є укладеним з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором М310298, який був направлений на фінансовий номер телефону НОМЕР_2 позичальника ОСОБА_1 , що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов такого договору.
Із довідки сервісу WAYFORPAY виданої ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» за вих. № 6514-ВП від 16.12.2025 року вбачається, що 25.06.2020 року за дорученням ТОВ «Авентус Україна» було здійснено успішний переказ коштів на суму 5000 грн на картку клієнта НОМЕР_3 (а.с. 13).
На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь 11.03.2026 року № 20.1.0.0.0/7- 260302/91440-БТ, у якій зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), на яку 26.06.2020 року було зарахування коштів на суму 5000 грн (а.с. 60).
Таким чином, матеріалами справи повністю доведено факт укладення відповідачем договору № 2574328 про надання споживчого кредиту від 26 червня 2020 року з ТОВ «Авентус Україна» та факт отримання відповідачем коштів на банківську карту.
Враховуючи наведене, ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.
Однак, ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кpeдит в строки, передбачені договором, що спричинило виникнення заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
21 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 20 на звороті-24).
Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 21 квітня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021 від 21 квітня 2021 року, ТОВ «Авентус України» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло реєстр боржників (а.с. 25 на звороті).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021 від 21 квітня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 становить 16400 грн за 180 днів прострочення (а.с. 25).
Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2574328 від 26 червня 2020 року.
Таким чином, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» доведено факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 2574328 від 26 червня 2020 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , і він вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів. 
12.01.2026 року позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслав ОСОБА_1 вимогу про повернення кредиту та сплату відсотків за його користування, однак в матеріалах справи відсутні відомості про повну сплату відповідачем суми заборгованості відповідачу чи первісному кредитору (а.с. 26 на звороті). 
Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000 грн підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 11400,00 грн, суд зазначає наступне.
З положень кредитного договору №2574328 від 26.06.2020, графіку платежів за договором, паспорту споживчого кредиту слідує, що сторонами було погоджено застосування фіксованої процентної ставки у розмірі 1,90% за кожен день користування від суми кредиту, якщо споживач не виконав умови зазначені в п. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки. Таким чином, за умови належного виконання зобов`язання, по закінченню погодженого строку кредитування в 30 днів (з 26.06.2020 по 26.07.2020) та без його продовження у встановленому порядку ОСОБА_1 зобов`язаний був повернути 5000 грн в якості погашення заборгованості за тілом кредиту, 15 грн в якості сплати процентів за користування кредитом.
Разом з тим, п. 4.1. передбачено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2-4.5 договору.
Споживач у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 договору. Пролонгація (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем, що передбачено п.п. 4.2 та 4.3 договору.
Пунктом 4.4.та 4.5 договору передбачено, що товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою (п.4.5).
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2574328 від 26.06.2020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 20.04.2021 року, сформованого ТОВ «Авентус Україна», вбачається, що з 26.06.2020 по 23.07.2020 (28 днів) здійснювалося нарахування процентів згідно п.1.5.1 договору (за зниженою процентною ставкою - 0,01% від суми кредиту, що становить 0,50 грн в день). 23.07.2020 позичальником сплачено 14 грн відсотків. В подальшому з 24.07.2020 по 21.01.2021 включно (182 дні) здійснювалося нарахування процентів згідно п.1.5.2 договору (за стандартною процентною ставкою - 1,90% від фактичного залишку кредиту, що становить 95 грн в день). Крім того, 23.07.2020, 28.07.2020, 26.08.2020 та 23.09.2020 позичальник погашав відсотки на загальну суму 5904 грн. Таким чином, заборгованість у ОСОБА_1 перед ТОВ «Авентус Україна» зі сплати кредиту становила 16400 грн, з яких 5000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11400 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 14-20).
Згідно вказаного розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 , сплачуючи 23.07.2020, 28.07.2020, 26.08.2020 та 23.09.2020 повністю відсотки за користування кредитом, здійснював продовження строку кредитування кожного разу на 30 днів.
За наведених обставин, строк кредиту склав 120 днів.
Крім того, у витязі з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021 від 26 лютого 2021 року зазначено, що датою укладення договору є 26.06.2020, а датою закінчення договору є 23.10.2020 (а.с. 25).
З огляду на мотивувальну частину постанови від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду вказує, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором».
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Отже, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за договором про надання споживчого кредиту №2574328 від 26.06.2020 проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,90% можуть бути нараховані лише упродовж строку - 120 днів, тобто з 26.06.2020 по 23.10.2020 включно. В той же час первісним кредитором за первинний період кредитування кредитом у 28 днів було здійснено нарахування відсотків за зниженою процентною ставкою 0,01% на загальну суму 14 грн, яку відповідач згідно розрахунку повністю сплатив. Протягом наступних 92 днів кредитування нарахуванню підлягають відсотки за стандартною процентною ставкою 1,90%, оскільки відповідач не виконав умови договору на загальну суму 8740 грн, з яких відповідач сплатив 5890 грн. Таким чином, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором складає 2850 грн (5000 х 1,90% х 92 - 5890).
З огляду на викладене, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт утворення заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за договором № 2574328 від 26 червня 2020 року у розмірі у розмірі 7850 грн, з яких з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 2850,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України)
Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представником позивача до матеріалів справи долучено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», згідно якого вартість наданих послуг складає 8000 грн (а.с. 29), акт № 64 надання послуг від 12 січня 2026 року (а.с. 30), детальний опис наданих послуг до акту № 64 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 29 на звороті), з яких вбачаються види виконаних робіт (наданих послуг), кількість годин та вартість, а саме: усна консультація, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором, 30хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи, 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі, 30 хв., складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта, 3год 30 хв, подання заяви до суду від імені клієнта, 1 шт., усього 6 год 30 хв.
Крім того, у матеріалах справи наявна копія ордеру серії ВС № 1381377 про надання правничої допомоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» адвокатом Усенком М.І. (а.с. 30 на звороті).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що за результатами розгляду цієї справи підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, суд виходить з принципів співмірності, розумності судових витрат та враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, яка визнана судом як незначної складності та розглядалась у спрощеному провадженні з викликом сторін, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, подання позивачем заяви про розгляд справи без участі представника позивача та незабезпечення явки представника у жодне із судових засідань, та вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.
Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1274,38 грн.
На підставі ст. ст. 526, 626, 628, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 2574328 про надання споживчого кредиту від 26 червня 2020 року у розмірі 7850 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 1274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн 38 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», адреса місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236;
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 24.03.2026 року.

Суддя Локачинського районного суду О. І. Безп`ятко