Провадження 2/557/226/2026
Справа 557/377/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року  с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
судді Оленич Ю.В.,
секретар судового засідання Дацюк І.С.,
номер справи 557/377/25,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Моторне (транспортне) страхове бюро України,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в с-щі Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
за участю представників учасників справи:
представника позивача - ОСОБА_3 ,
представника третьої особи - Висоцької Х.О.,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
У березні 2025 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому, із врахування заяви про зміну предмету позову, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 – 200 845,34 грн відшкодування завданого матеріального збитку та судові витрати у виді судового збору в сумі 1606,76 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.
В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що 22 вересня 2024 року о 13 годині 46 хвилин на 307 км + 970 м автодороги М-06 «Київ-Чоп», н.п. Бабин, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався попереду в попутному напрямку, який в свою чергу по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив п. 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Так як в матеріалах справи про адміністративне правопорушення було зазначено, що ОСОБА_2 військовослужбовець та має посвідчення УБД за номером НОМЕР_4 , позивач відповідно до п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у жовтні 2024 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) із повідомленням про ДТП.
08 жовтня 2024 року судовим експертом Землюк В.В. проведено огляд транспортного засобу за замовленням МТСБУ та 11 листопада 2024 року складено висновок експерта № 3206, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Dodge Calibre», д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 08 жовтня 2024 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 22 вересня 2024 року, без урахування ПДВ становить 105 754,23 грн; вартість відновлюваного ремонту без урахуванням зносу складових автомобіля без урахування ПДВ - 200 845,34 грн.
У подальшому представником МТСБУ повідомлено про необхідність надання копії пільгового посвідчення (учасника бойових дій, інваліда війни або інваліда І групи), завіреної за місцем видачі або нотаріально; копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу керованого особою, відповідальною за скоєння ДТП.
З Державної прикордонної служби України на виконання ухвали Гощанського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2026 року надійшла інформація про те, що в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності даних про наявність у водія транспортного засобу «Volvo», дорожній номерний знак НОМЕР_1 , – «Зеленої карти» інформація відсутня, також така інформація відсутня і у Державної прикордонної служби України. З огляду на викладене, представник позивача зазначив, що у позивача відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування з МТСБУ, а тому розмір відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) підлягає стягненню в повному обсязі з відповідача ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, загальний розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, представником визначається в сумі 200 845,34 грн.
Представник позивача у судовому засідання позов підтримав з підстав, які є аналогічними, зазначеним у позові, та такий просив задовольнити.
Представник МТСБУ у судовому засіданні підтримала заявлений позов та проcила здійснити розподіл судових витрат, про які зазначено у відзиві.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». 
Процесуальні дії у справі
28 березня 2025 року – позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
08 травня 2025 року – задоволено клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.
22 травня 2025 року - прийнято рішення про заочний розгляд справи.
27 травня 2025 року – задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
18 вересня 2025 року - ухвалено заочне рішення.
06 жовтня 2025 року - ухвалено додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
21 жовтня 2025 року - прийнята заява про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання по розгляду заяви.
11 листопада 2025 року - скасовано заочне рішення та справу призначено до розгляду.
12 січня 2026 року – задоволено клопотання представника МТСБУ про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.
13 лютого 2026 року – задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
23 березня 2026 року – прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмета позову.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом установлено, що 22 вересня 2024 року о 13 годині 46 хвилин на 307 км + 970 м автодороги М-06 «Київ-Чоп», н.п. Бабин, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався попереду в попутному напрямку, який в свою чергу по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив п. 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
24 жовтня 2024 року ОСОБА_2 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.
Зазначені обставини підтверджуються даними постанови судді Гощанського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року у справі № 557/1578/24, яка набрала законної сили 04 листопада 2024 року.
Власником автомобіля «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .
Експлуатація вказаного транспортного засобу позивачем на час дорожньо-транспортної пригоди здійснювалася з міжнародною картою страхування автомобіля, виданою за дозволом Національного страхового бюро Швейцарії, строк дії якої встановлено з 14 квітня 2020 року по 31 грудня 2025 року.
За даними інформації Міністерства ветеранів України від 17 червня 2025 року ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, який йому був наданий 21 серпня 2024 року комісією Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років, на підставі пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_4 ОСОБА_2 видане військовою частиною НОМЕР_6 .
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 22 вересня 2024 року згідно бази МТСБУ застрахована не була, дані про наявність міжнародного страхового полісу – відсутні, такі ж дані відсутні і у Державної прикордонної служби України, що установлено з інформації № 02.3/14912-26-Вих від 20 лютого 2026 року, наданої Державною прикордонною службою України, та перевірки чинності полісу за базою МТСБУ.
Відповідно до висновку експерта № 3206 транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , проведеного на замовлення МТСБУ та складеного 11 листопада 2024 року, вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , станом на 08 жовтня 2024 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 22 вересня 2024 року, без урахування ПДВ (за визначенням) становить 105 754,23 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування ПДВ (за визначенням) становить 200 845,34 грн.
Мотиви з яких виходив суд та застосовані норми права
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частина перша статті 1188 ЦК України).
Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі, розмір якої визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Судом установлено, що постановою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 22 вересня 2024 року о 13 годині 46 хвилин за участю транспортних засобів «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , та «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Отже, даною постановою повністю доведено безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача, а наявні у матеріалах цивільної справи докази щодо збитків покладають на відповідача обов`язок відшкодувати завдану шкоду.
Прийшовши такого висновку, суд враховує те, що на момент настання ДТП автомобіль «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був належним чином зареєстрований на території України та не мав чинного страхового сертифікату «Зелена карта», а тому не був допущений до дорожнього руху, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин, які виникли внаслідок його експлуатації, положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
За правилом пункту 1.4 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Згідно із пунктами 1.5, 1.6 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Отже, відповідно до зазначених положень Закону можливість його застосування до спірних правовідносин залежить від встановлення певних обставин, а саме, чи правомірно експлуатувався спірний транспортний засіб та, зокрема, чи допущений він до дорожнього руху.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Так, у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19 зазначено, що «за правилом частин першої-третьої, одинадцятої статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).
Отже, системний аналіз наведених правових норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про дорожній рух» дозволяє зробити висновок, що положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюють свою дію на незареєстрований транспортний засіб, оскільки його експлуатація забороняється і він не допущений до дорожнього руху.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, автомобіль «Пежо Боксер» не був належним чином зареєстрований на території України, отже, на МТСБУ не може бути покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом, який неправомірно використовувався чи недопущений до дорожнього руху на території України, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у позові до МТСБУ Верховний Суд визнає обґрунтованим».
Беручи до уваги, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених частиною другою статті 1187, пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, для відшкодування відповідачем ОСОБА_2 майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Оскільки розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, суд бере до уваги висновок експерта № 3206 транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «Dodge Calibre», державний номерний знак НОМЕР_3 , наданий позивачем, і погоджується з тим, що вартість майнової шкоди складає 200 845,34 грн.
Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин, суд вважає, що наявні фактичні та правові підстави для захисту порушеного права позивача шляхом покладення цивільної відповідальність за спричинення відповідачем ОСОБА_2 шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди саме на нього.
За вказаних обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Матеріалами справи встановлено, що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1606,76 грн.
З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1606,76 грн.
Представник позивача також заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
Правничу допомогу в даній цивільній справі позивачу надавав адвокат Сачок А.В. на підставі ордера №АМ № 1119775 від 03 березня 2025 року та договору про надання правничої допомоги від 10 лютого 2025 року. Згідно з пунктом 3 договору, за виконання обов`язків адкоката визначено розмір гонорару - 20 000,00 грн та обумовлено, що обсяг виконаної роботи зазначається в акті виконаних робіт.
Відповідно до актів виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 19 вересня 2025 року та від 03 березня 2026 року, сторони підтвердили, що адвокатом надало клієнту правничу допомогу згідно договору від 10 лютого 2025 року в строк, належної якості та без зауважень з боку клієнта, зокрема: підготовка та подання позову із додатками (6000,00 грн), участь у судових засіданнях 22 травня, 18 червня та 15 вересня 2025 року, а також 11 лютого, 13 лютого та 23 лютого 2026 року (по 2000,00 грн за одне засідання), всього 18 000,00 грн.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, те, що в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, а обсяг наданих доказів та виконаних робіт є невеликим, слід дійти висновку про не співмірність розміру заявленого до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн, який є завищеним.
Суд, вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, з урахуванням вимог статтей 137, 141 ЦПК України, а саме з урахуванням критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Що стосується судових витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - МТСБУ, то такі відповідно до положень частини дванадцятої статті 141 ЦПК України та умов договору № 3/4/2023 про надання послуг у сфері права від 21 грудня 2022 року, який був укладений між МТСБУ та адвокатом Висоцькою Х.О., стягуються судом на користь третьої особи з відповідача в розмірі 1000,00 грн, зважаючи на статус МТСБУ у даній справі та визначену у п. 5.2.1. Договору за таких обставин вартість наданих виконавцем послуг саме у зазначеному розмірі.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200 845 гривень 34 копійки майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1606 гривень 76 копійок судового збору, 15 000 гривень витрат на правничу допомогу, а всього 217 452 (двісті сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві) гривні 10 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 1000 (одну тисячу) гривень витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
-позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ;
-відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ;
-третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02154, м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8, ЄДРПОУ 21647131.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2026 року.

Суддя Оленич Ю.В.