ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/12063/25 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ЖИТНЯК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Заліська Є.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В : 

Рух справи.
05.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.10.2025 про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання постанови Київського апеляційного суду про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 3 922 578,56 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 є протиправною, оскільки виконавчий документ (постанова Київського апеляційного суду про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 3 922 578,56 грн) пред`явлено до виконання поза законодавчо визначеним строком.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження прийнята правомірно.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримано висновки суду першої інстанції.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представником позивача надано клопотання про відкладення розгляду справи, яке з урахуванням строків розгляду справ даної категорії, визначених ст. 287 КАС України, не підлягає задоволенню.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - 3 922 578, 56 грн. з конфіскацією цих товарів (шляхом стягнення вартості цих товарів (ч. 2 ст. 541 МК України) в розмірі 3 922 578, 56 грн.
Відповідно до змісту супровідного листа Подільського районного суду міста Києві від 30.09.2025 зазначену постанову було надіслано Чернігівському ВДВС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання.
З огляду на поштове повідомлення Укрпошти за трек-номером R067021989646, виконавчою службою отримано постанову Київського апеляційного суду від 23 червня 2025 року лише 27 жовтня 2025 року. (а.с.55)
28.10.2025 головним державним виконавцем Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі постанови №758/9805/24, що видана 23.06.2025 Київським апеляційним судом, відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 3 922 578,56 грн. (а.с.57)
Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вищезазначені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обрунтування.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження це як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно частини 1 статті 13 Закону № 1404-ІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 18 Закону № 1404-ІІІ визначені обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців. Зокрема частиною 1 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. А пунктом 1 частини 2 цієї ж статті визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до вимог статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Висновки суду.
Матеріали справи свідчать, що постанова Київського апеляційного суду від 23.06.2025 набрала законної сили 23.06.2025.
Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що вимоги позивача ґрунтуються на тому, що строк звернення постанови Київського апеляційного суду від 23.06.2025 до примусового виконання, сплив.
Так, згідно з частинами першої, другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Разом з тим, відповідно до п. 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закон України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 року №2129-IX, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
Як вже було встановлено вище, постанова Київського апеляційного суду від 23.06.2025 набрала законної сили 23.06.2025, строк пред`явлення постанови до примусового виконання до 23 вересня 2025 року включно.
При цьому, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 79453837 з виконання вказаної постанови прийнято державним виконавцем 28.10.2025 року, тобто після набрання чинності Законом №2129-IX від 15.03.2022.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, тому у спірному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період дії на території України воєнного стану встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22, від 03 серпня 2023 року у справі №420/10415/22.
З огляду на викладене, доводи позивача, що порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання стягнення адміністративних штрафів за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, як спеціальним нормативно-правовим актом, не заслуговують на увагу.
Отже, оскільки постанову Київського апеляційного суду від 23.06.2025 по справі № 758/9805/24 пред`явлено до примусового виконання в період дії на території України воєнного стану, тому відсутні підстави вважати, що її було пред`явлено до примусового виконання з пропуском встановленого строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, з урахуванням зазначеного, державний виконавець Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції правомірно та обґрунтовано, в межах повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» прийняв 28 жовтня 2025 року постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав у державного виконавця для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та правомірності прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.
Отже, висновок суду першої інстанції щодо не обґрунтованості позовних вимог є правильними. 
Таким чином, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Надаючи оцінку всім іншим доводам сторін та учасників справи, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 р. - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина