Справа №522/3169/26
Провадження №1-кп/522/2516/26

ВИРОК
Іменем України

14 квітня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 , 
секретаря – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026162510000047 від 08.01.2026 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця в села Ульяновське, Карагандинська області, Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року за статтею 389 ч.2 КК України, до одного місяця арешту,
-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, 
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої – ОСОБА_6 ,
захисника – адвоката – ОСОБА_7 , 
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИ В 

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що на всій території України діє воєнний стан, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 08.01.2026 року об 11-й годині 40 хвилин ОСОБА_3 зайшов до внутрішнього подвір`я за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська 90, де побачив електросамокат марки «Kukirin» моделі «G2Pro» у корпусі чорного кольору. В цей же час у нього виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_3 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б зашкодити його злочинним намірам та діям, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, в період дії на всій території України воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав електросамокат марки «Kukirin» моделі «G2Pro» у корпусі чорного кольору вартістю 23539,57 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_6 .
В подальшому, ОСОБА_3 залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 23539,57 гривень.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе визнав повністю та пояснив суду наступне. Підтвердив, що дійсно, 8 січня 2026 року, десь об 11-й годині 40 хвилин він зайшов до внутрішнього подвір`я за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська 90, де побачив електросамокат марки «Kukirin» моделі «G2Pro» у корпусі чорного кольору. В цей же час він вирішив заволодіти зазначеним самокатом, що і зробив. Він сів на нього та поїхав до Привозу. Самокатом скористався, оскільки в нього боліло коліно У скоєні злочину кається.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду наступне. Того дня, вона заїхала на своєму самокаті у подвір`я та залишила самокат як завжди, біля дверей. Коли вона через декілька хвилин вийшла на подвір`я щоб забрати самокат то побачила, що він відсутній на своєму місці. Одразу як вона виявила, що її самокат зник, вона поїхала до відділення поліції та написала заяву про викрадення самоката. Пізніше, електросамкат їй було повернено. 
Оскільки обвинувачений визнав себе винним у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, то суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ч. 3 статті 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку. 
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що дійсно мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 .
Вказанні діяння ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення та вірно кваліфіковані за статтею 185 ч.4 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд має підстави зробити висновок, що ОСОБА_3 дійсно винний у вчинені вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України та підлягає кримінальній відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. 
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3  суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого. 
ОСОБА_3  раніше судимий, офіційно не працевлаштований.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України суд вважає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - щире каяття.
Відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 .
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі. 
Призначення особі, визнаній винуватою у вчиненні кримінального правопорушення відповідного покарання, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, відноситься до дискреційних повноважень суду.
Судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості і законності обраного покарання тощо. 
Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення засудженого без відбування покарання і вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. 
Встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року за статтею 389 ч.2 КК України, до одного місяця арешту, яке не відбув.
Втім судом встановлено, що вирок Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року до теперішнього часу виконано не було, докази про ухилення обвинуваченого від відбування покарання за вказаним вироком, для визначення зупинення перебігу давності (за ч.3 статті 80 КК України) в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки – у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Враховуючи викладене, згідно п.1 ч.1 статті 80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за статтею 389 ч.2 КК України до одного місяця арешту, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання за цим вироком.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3  суд вважає необхідним скасувати, звільнивши його з –під варти в залі суду негайно. 
Суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_8 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи №180 від 28.01.2026 року в сумі 424 гривні08 копійок, згідно звіту про фактичні затрати на проведення експертизи №180. 
Речовий доказ – електро самокат марки «Kukitin» модель «G2Pro», який належить ОСОБА_6 та знаходиться у неї на зберіганні – суд вважає необхідним, залишити ОСОБА_6 в користування.
Речовий доказ - куртку біло-синього кольору марки «Россігнол», яка належить ОСОБА_3 та знаходиться на зберіганні в камері речових доказів ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області – суд вважає необхідним, повернути ОСОБА_3 .
Речовий доказ – оптичний диск із відеозаписом камер відеоспостереження, який зберігається в матеріалах кримінального провадження – суд вважає необхідним зберігати матеріалах кримінального провадження. 
Керуючись статтями 368, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ

ОСОБА_3  визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі. 
На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_3  від відбування покарання звільнити з випробуванням на 2 (два) рок, за умови, якщо протягом вказаного часу він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3  скасувати, звільнивши його з – під варти в залі суду негайно. 
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 20 січня 2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за статтею 389 КК України до одного місяця арешту, на підставі п.1 ч.1 статті 80 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку. 
Стягнути з ОСОБА_3  на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи №180 від 28.01.2026 року в сумі 424 гривні08 копійок, згідно довідки. 
Речовий доказ – електро самокат марки «Kukitin» модель «G2Pro», який належить ОСОБА_6 та знаходиться у неї на зберіганні – залишити ОСОБА_6 в користування.
Речовий доказ – куртку біло-синього кольору марки «Россігнол», яка належить ОСОБА_3 та знаходиться на зберіганні в камері речових доказів ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області – повернути ОСОБА_3 .
Речовий доказ – оптичний диск із відеозаписом камер відеоспостереження, який зберігається в матеріалах кримінального провадження – зберігати в матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Одеського Апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя Приморського
районного суду міста Одеси ОСОБА_1