ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/880/26 Справа № 243/5389/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Агєєва В.О., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Горбового Володимира Анатолійовича на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про звільнення від сплати аліментів,-
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про звільнення від сплати аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 709. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ».
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2021 року у справі № 243/872/21 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та розірвано шлюб, зареєстрований 25 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, Актовий запис № 709, між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу прізвище позивача було змінено на дошлюбне – « ОСОБА_6 ».
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року у справі № 243/11645/20 було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 24 грудня 2020 року на час інвалідності ОСОБА_2 .
У провадженні Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції перебуває виконавче провадження № 76171246 від 03 жовтня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_7 щомісячно, починаючи з 24 грудня 2020 року на час інвалідності ОСОБА_2 .
Рішення суду фактично виконується з листопада 2024 року, тому станом на червень 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів більше ніж 100 000 грн.
На даний час, матеріальний стан ОСОБА_1 не надає йому можливості сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_7 щомісячно, починаючи з 24 грудня 2020 року на час інвалідності.
Враховуючи зазначене, позивач просив суд звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку щомісячно. 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2025 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_8 , представник позивача – адвокат Горбовий Володимир Анатолійович, до ОСОБА_9 , про звільнення від сплати аліментів — відмовлено . 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року у справі № 243/11645/20 було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Скасовано рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2024 року та ухвалено нове рішення, яким було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 24 грудня 2020 року на час інвалідності ОСОБА_2 .
Дана постанова набула законної сили , та не була оскаржена.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги та доказів неспроможності ним надавати матеріальної допомоги відповідачці.
Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права. 
Відповідно до частин другої-четвертої статті 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За правилами частин першої та другої статті 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Згідно з частинами першою та третьою статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності.
Відповідно до частин першої та третьої статті 82 СК України, право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин.
Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.
У своїй постанові від 24.06.2021 року по справі № 759/6629/19 Верховний Суд зазначив, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.
Таким чином доводи апеляційної скарги про отримання відповідачем пенсії не є визначальними для вирішення питання про припинення стягнення аліментів на дружину.
З наданої позивачем медичної характеристики також не вбачається, що з 2024 року його стан здоров`я значно погіршився і він неспроможний надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ст.12,81 ЦПК України, по справі позивач не довів обставини за яких може бути припинене за рішенням суду його обов`язок зі сплати аліментів на колишню дружину, зокрема, що ОСОБА_2 перестала потребувати матеріальної допомоги, або він неспроможний надавати матеріальну допомогу.
Посилання позивача на надання допомоги батькам пенсіонерам не підтверджуються жодними належними доказами, натомість з Виписок історії хвороби батьків позивача вбачається, що вони проживають в різних містах, батько позивача проживає з донькою.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що всі обставини, які зазначив позивач, в якості таких, що унеможливлюють сплату ним аліментів на непрацездатну дружину у встановленому розмірі, а саме 1/8 частка всіх видів прибутку існували на час ухвалення рішення, позивач працює, отримує стабільний заробіток.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Горбового Володимира Анатолійовича - залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “19” лютого 2026 року.
Повний текст постанови складено “20” лютого 2026 року.
Головуючий:
Судді: