РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
26 березня 2026 р.  Справа № 120/13571/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, рішенням відповідача 2 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відмова в призначенні пенсії мотивована відсутністю необхідного страхового стажу.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права, позивач звернулась до суду із даним позовом.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також даною ухвалою витребувано у відповідача додаткові докази та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що ОСОБА_1 21.08.2024 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058.
Розгляд заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за принципом екстериторіальності.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з записами в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 .
Зокрема, не зараховано період роботи в колгоспі «Росія» з 13.05.1986 року по 24.03.1989 року, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві.
Всього страховий стаж позивачки склав 11 років 10 місяців 2 дні.
Тому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.08.2024 №024650005435 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, а саме 30 років.
Враховуючи викладене вище представник відповідача вважає, що Головним управлінням прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058, а отже, відсутні підстави для задоволення позову.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області відзив на позовну заяву не подано, як і не надходило до суду заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву. 
Копію ухвали ( документ в електронному вигляді ) було надіслано одержувачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області в його електронний кабінет та доставлено 12.11.2024 о 05:00, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Проте, у встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано, як і не надходило до суду заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Таким чином, виходячи з вищенаведених положень КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а відтак суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в письмовому провадженні, за наявними в ній матеріалами.
Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази, встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.08.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління ПФУ в Тернопільській області, прийнятим за принципом екстериторіальності, №024650005435 від 28.08.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Крім того, в рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 11 років 10 місяців 02 дні. 
За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі «Росія» з 13.05.1986 року по 24.03.1989 року, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років, або після досягнення 65 років за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії (21.08.2024) досягла 61 року та її страховий стаж, що визнається пенсійним органом, становить 11 років 10 місяців 02 дні, що не заперечується відповідачем у відзиві.
Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача в частині щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи в колгоспі «Росія» з 13.05.1986 року по 24.03.1989 року, оскільки відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві, суд зауважує таке.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з записами трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 13.05.1986 у період з 13.05.1986 по 24.03.1989 ОСОБА_1 була прийнята в члени колгоспу "Росія".
Згідно з записами в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 13.05.1986 на сторінці 19 встановлено, що в 1986 році ОСОБА_1 з встановлених мінімумів 200 днів, відпрацьовано 210 днів, в 1987 році з встановлених мінімумів 280 днів, відпрацьовано 283 дні, в 1988 році з встановлених мінімумів 260 днів позивачем відпрацьовано 273 дні, в 1989 році з встановлених мінімумів 42 дні, відпрацьовано 44 дні (а.с. 6). Трудова книжка (аркуш 19 ) містить відомості на підставі яких документів внесені відповідні записи, містить зазначення посади, прізвища та підпис особи, яка внесла записи, відтиск печатки.
Копія трудової книжки позивача також міститься в матеріалах пенсійної справи.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем - 2 безпідставно не було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 13.05.1986 по 24.03.1989 в колгоспі "Росія", оскільки такий період роботи підтверджується належними та відповідними доказами, зокрема записами в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 13.05.1986, виданій на ім`я ОСОБА_1 ( а.с. 6).
Відтак зазначений період роботи з 13.05.1986 по 24.03.1989 в колгоспі "Росія" підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .
Таким чином, рішення Головного управління ПФУ в Тернопільській області №024650005435 від 28.08.2024 року, є протиправним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, визначаючись щодо пенсійного органу, який слід зобов`язати зарахувати спірний період роботи до страхового стажу ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами розгляду поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності визначено територіальний підрозділ ПФУ - ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Відтак, дії зобов`язального характеру щодо зарахування спірних періодів до страхового стажу позивачки має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що першочергово вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Тернопільській області.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року в справі № 500/1216/23.
Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідно до заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне з метою повного захисту порушених прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.05.1986 по 24.03.1989 в колгоспі "Росія" згідно з записами в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 13.05.1986.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову згідно з заявленими позовними вимогами та відповідно до вищенаведених мотивів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №024650005435 від 28.08.2024, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 13.05.1986 року по 24.03.1989 року, згідно з записами в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 13.05.1986.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачений при звернені до суду судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403), Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46000, код ЄДРПОУ 14035769)

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна