ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/788/26 Справа № 203/5248/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 32  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Петешенкової М.Ю.,
суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Універсал Банк" 
на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року у складі судді Костеленко Я.Ю.
у справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 02 листопада 2017 року з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк», у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 02 листопада 2017 року, яка разом з Умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
На підставі укладеного договору від 02 листопада 2017року відповідач отримав кредит у розмірі 80000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.
АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
У свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і допустив утворення заборгованості у розмірі 84353,70 грн., яку просив стягнути в судовому порядку.
Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року у задоволенні позову АТ "Універсал Банк" відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості за наданим кредитом у визначеній позивачем сумі. 
Не погодившись з рішенням суду, АТ «Універсал Банк» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не дослідив механізм отримання банківських послуг проекту monobank та у зв`язку з цим дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами не було погоджено усі істотні умови договору про надання банківських послуг. Так, підписуючи анкету-заяву, відповідач підтвердив, що був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Крім того, отримав їх примірник у мобільному додатку. Також Умови і правила надання банківських послуг опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за відповідним посиланням, а в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного пін-коду має постійний доступ. Водночас наданий банком розрахунок заборгованості чітко відображає періоди виникнення боргу та факт того, що відповідач ухиляється від сплати заборгованості. Будь-яких доказів, які би спростували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач не надав, а також не представив свого контррозрахунку, а тому відсутні законні підстави для того, щоб піддавати сумніву нараховану позивачем суму боргу.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» та шляхом встановлення мобільного додатку заповнив 02 листопада 2017 року Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, де спеціальним платіжним засобом є платіжна картка monobank.
Своїм підписом відповідач прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які викладені на банківському сайті www.monobank.ua, складають договір про надання банківських послуг.
Банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу доступ до коштів у розмірі 80000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
З приведеного банком розрахунку вбачається, що станом на 05 серпня 2024 року ОСОБА_1 має заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank у розмірі 84353,70 грн., яка складається із залишку заборгованості за наданим тілом кредиту у розмірі 84353,70 грн.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено , що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст. 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII.
Відповідно до ст. 12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2017 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».
Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п. 2).
Згідно з п. 3 Анкети-заяви відповідач беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
До Анкети-заяви Банком було долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. 
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 01 листопада 2017 року розмір процентів за користування кредитом не зазначений. 
Разом із тим, приведений банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, свідчить про те, що банком були нараховані проценти на залишок поточної заборгованості за тілом кредитом, починаючи з січня 2018 року по 01 червня 2024 року, а саме: 31 січня 2018 року - 132,55 грн.; 28 лютого 2018 року - 97,96 грн.; 31 березня 2018 року - 194,66 грн.; 30 квітня 2018 року - 313,72 грн.; 31 травня 2018 року - 1005,28 грн.; 30 червня 2018 року - 706,25 грн.; 31 липня 2018 року - 740,81 грн.; 31 серпня 2018 року - 940,71 грн.; 30 вересня 2018 року - 965,05 грн.; 31 жовтня 2018 року - 2003,84 грн.; 30 листопада 2018 року - 1127,02 грн.; 31 грудня 2018 року - 1027,40 грн.; 31 січня 2019 року - 1030,64 грн.; 28 лютого 2019 року - 933,39 грн.; 31 березня 2019 року - 1043,44 грн.; 30 квітня 2019 року - 1068,91 грн.; 31 травня 2019 року - 1312,35 грн.; 30 червня 2019 року - 1369,50 грн.; 31 липня 2019 року - 1803,70 грн.; 31 серпня 2019 року - 2440,69 грн.; 30 вересня 2019 року - 2434,76 грн.; 31 жовтня 2019 року - 2553,75 грн.; 30 листопада 2019 року - 2490,53 грн.; 31 грудня 2019 року - 2457,02 грн.; 31 січня 2020 року - 1531,67 грн.; 29 лютого 2020 року - 1507,85 грн.; 31 березня 2020 року - 1619,69 грн.; 30 квітня 2020 року - 1591,91 грн.; 31 травня 2020 року - 1701,30 грн.; 30 червня 2020 року - 1656,66 грн.; 31 липня 2020 року - 1690,20 грн.; 31 серпня 2020 року - 1707,33 грн.; 30 вересня 2020 року - 106,64 грн.; 31 жовтня 2020 року - 1834,70 грн.; 30 листопада 2020 року - 1940,22 грн.; 31 грудня 2020 року - 2076,68 грн.; 31 січня 2021 року - 2179,19 грн.; 28 лютого 2021 року - 1836,98 грн.; 31 березня 2021 року - 1954,09 грн.; 30 квітня 2021 року - 1810,90 грн.; 31 травня 2021 року - 1912,43 грн.; 30 червня 2021 року - 1931,98 грн.; 31 липня 2021 року - 2033,99 грн.; 31 серпня 2021 року - 2049,21 грн.; 30 вересня 2021 року - 2009,42 грн.; 31 жовтня 2021 року - 2435,94 грн.; 30 листопада 2021 року - 2438,68 грн.; 31 грудня 2021 року - 2528,21 грн.; 31 січня 2022 року - 2530,95 грн.; 28 лютого 2022 року - 2351,46 грн.; 31 березня 2022 року - 2658,13 грн.; 30 квітня 2022 року - 1286,70 грн.; 31 травня 2022 року - 1350,36 грн.; 30 червня 2022 року - 2551,80 грн.; 31 липня 2022 року - 2714,98 грн.; 31 серпня 2022 року - 2793,85 грн.; 30 вересня 2022 року - 2769,10 грн.; 31 жовтня 2022 року - 2862,72 грн.; 30 листопада 2022 року - 2541,60 грн.; 31 грудня 2022 року - 2595,94 грн.; 31 січня 2023 року - 2577,03 грн.; 28 лютого 2023 року - 2309,72 грн.; 31 березня 2023 року - 2592,22 грн.; 30 квітня 2023 року - 2490,60 грн.; 31 травня 2023 року - 2552,54 грн.; 30 червня 2023 року - 2452,20 грн.; 31 липня 2023 року - 2431,20 грн.; 31 серпня 2023 року - 2493,12 грн.; 30 вересня 2023 року - 2389,80 грн.; 31 жовтня 2023 року - 2541,53 грн.; 30 листопада 2023 року - 2416,52 грн.; 31 грудня 2023 року - 2444,23 грн.; 31 січня 2024 року - 2380,49 грн.; 29 лютого 2024 року - 2202,84 грн.; 31 березня 2024 року - 2423,89 грн.; 30 квітня 2024 року - 2419,80 грн.; 31 травня 2024 року - 2576,72 грн., які відповідачем фактично було погашено, про що відображено у відповідній графі розрахунку заборгованості, але не узгоджені договором та не погоджені із самим відповідачем. 
З огляду на те, що станом на 02 червня 2024 року залишок поточної заборгованості за наданим кредитом ОСОБА_1 становило 0,00 грн., висновок суду першої інстанції про відсутність у відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 84353,70 грн, є цілком обґрунтованим. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем суду не надано будь-яких доказів, які б спростували правильність приведеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, як і не представлено власного контррозрахунку, а відтак, відсутні підстави для того, щоб піддавати сумніву нараховану позивачем суму боргу, є необґрунтованими, оскільки розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, пункт 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" - залишити без задоволення.
Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна