ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 року м. Дніпро Справа № 904/1347/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Кощеєва І.М.,
при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Фещенко Ю.В.) від 07.07.2025р. у справі № 904/1347/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" (м. Київ) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (м. Дніпро) 
про зобов`язання повернути рухомий склад залізничних вагонів на залізничну станцію, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" повернути позивачу рухомий склад, а саме: залізничні вагони за номерами: 52876737, 57601080, 52749876, 56936800, 55636823, 59606095, 56068968, 57602211, 55809859, 52877800, 52877925, 52877982, 56936636, 56936917, 57602526, 53569380, 57602930, 54066642, 57601288, 56936503, 52716511, 52877628, 53517892, 53569117, 53569539, 56936420, 53569133, 60788015, 56952625, 53569109, 53569323, 59114629 та 57597106 на залізничну станцію згідно з наданими позивачем інструкціями. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не повертає вказані вагони після закінчення договору оренди.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025р. у справі № 904/1347/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі; судові витрати покладено на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл". 
Відмовляючи в позові суд зазначив, що виходячи із загальновідомого факту введення на території України воєнного стану внаслідок збройної агресії Російської Федерації, на даний час неможливе повернення спірних вагонів на підконтрольну державній владі України територію, та, відповідно, поновлення порушеного права позивача у вигляді повернення йому залізничних вагонів. Належним та ефективним способом захисту прав позивача буде отримання позивачем відповідної компенсації шляхом звернення до суду з позовом про стягнення збитків у вигляді вартості спірних вагонів.
Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025р. у справі № 904/1347/25 змінити, відмовивши у задоволенні позову з мотивів, викладених в апеляційній скарзі; резолютивну частину рішення залишити без змін. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" вказує, що висновок суду про неможливість повернення вагонів в цілому є передчасним. Встановлені судом обставини справи не свідчать про втрату (припинення існування) спірних вагонів.
Висновок суду першої інстанції про фактичну неможливість повернення Вагонів суперечить як встановленим обставинам щодо наявності форс-мажорних обставин для Відповідача, так і правовій природі форс-мажорних обставин, як тимчасових перешкод виконання обов`язку, які відстрочують виконання зобов`язання, а не припиняють/змінюють його.
Отримання компенсації вартості спірних вагонів без встановлення факту втрати (припинення існування/знищення) вагонів є безпідставним.
Неможливість повернення вагонів із оренди внаслідок дії форс-мажорних обставин (які за юридичним змістом мають тимчасовий характер) не тотожне втраті/знищенню/пошкодження вагонів до неможливості відновлення.
У Договорі оренди сторонами узгоджено конкретний спосіб підтвердження факту втрати/знищення/пошкодження до неможливості відновлення вагонів - складання акту форми ВУ-25, оформленим ПАТ "Укрзалізниця", який у справі відсутній.
З урахуванням дії форс-мажорних обставин, які перешкоджають поверненню вагонів із оренди, та, відповідно, відстрочки виконання відповідачем обов`язку щодо повернення вагонів, відсутні підстави для задоволення позову. Позов з цих підстав є передчасним.
Залишення мотивувальної частини рішення без змін щодо підстав відмови у задоволенні позову може призвести до подання позивачем ще одного завідомо безпідставного позову про стягнення збитків у вигляді вартості спірних вагонів. Таке рішення може вплинути на формування позиції суду при розгляді нової справи.
Оскільки суд дійшов до висновку, що позивачем подано позов без мети отримати реальний розгляд по суті заявлених вимог, то мав визнати його подання зловживанням процесуальними правами, відповідно, залишити без розгляду або повернути.
Відповідач посилається на те, що у рішенні суд досліджував обставини щодо дії форс-мажорних обставин відносно обов`язку відповідача повернути вагони (у т.ч. відсутності в AT "Укрзалізниця" доступу до залізничної інфраструктури на тимчасово окупованих територіях України, неможливості здійснити переміщення вагонів на територію, що підконтрольна Україні), а також встановлював зміст листування сторін з приводу повернення вагонів (фактично - відсутності вимоги про повернення вагонів, яка відповідала б вимогам п. 2.4 договору оренди), проте не надав оцінки таким обставинам.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача; розгляд апеляційної скарги відповідача призначено в судове засідання на 16.12.2025р. 
Також до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025р. у справі № 904/1347/25 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" зазначає, що обов`язок відповідача повернути орендоване майно виник одразу після завершення дії договору і є чинним станом на дату розгляду цього спору. Тож суд першої інстанції мав підтвердити чинний обов`язок відповідача.
Обраний позивачем спосіб захисту відповідає характеру правопорушення. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обов`язок з повернення вагонів з оренди, позивач намагається в судовому порядку зобов`язати відповідача його виконати.
Суд першої інстанції не врахував приписи ч. 3 ст. 331 ГПК України щодо можливості подальшої зміни способу і порядку виконання рішення. Спосіб захисту, обраний позивачем, надає більше можливостей для реального захисту прав позивача, є більш ефективним, оскільки надає можливість повернути майно в натурі, а за його відсутності- відшкодувати вартість.
Суд першої інстанції не надав оцінку аргументам сторін по суті справи, обмежившись хибним висновком щодо неефективності обраного позивачем способу захисту. При цьому, суд не зазначає прямо, але, де-факто, застосовує концепцію дії обставин непереборної сили (вказуючи про "очевидну неможливість" виконання), не надаючи оцінки можливості застосування форс-мажору в спірних відносинах сторін.
Відмова суду першої інстанції через хибний висновок про неефективний спосіб захисту позбавляє позивача можливості повернути своє майно в майбутньому, після деокупації, адже він не зможе звернутись повторно з відповідним позовом до відповідача.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, приєднано її до спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", розгляд апеляційної скарги позивача призначено в судове засідання на 16.12.2025.
У судовому засіданні 16.12.2025 оголошено перерву до 23.03.2026.
Позивач проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечує та зазначає, що апеляційна скарга підписана неуповноваженою особою відповідача, відповідно наявні підстави для залишення цієї апеляційної скарги без розгляду.
Орендар несе повну відповідальність та не звільняється від обов`язку повернути орендоване майно, навіть якщо воно знаходиться або ж потрапило на непідконтрольні державним органам України території.
Посилання відповідача на дію форс-мажорних обставин як підставу відмови у позові є хибними: відповідач отримав завчасне попередження від позивача щодо ризику втрати вагонів, тож обставини, які настали після цього попередження, не є непередбачуваними; відповідач порушив п. 5.10. Договору щодо заборони направлення вагонів у зону АТО/ООС; відповідач порушив порядок та форму повідомлення про форс-мажорні обставини, тож втратив право посилатись на них; відповідач не вчинив жодної активної дії, спрямованої на збереження або повернення вагонів; відповідач вказує про настання форс-мажорних обставин з 24.02.2022, при цьому дата останньої операції за більшістю спірних вагонів - це більш пізня дата; відповідач посилається на конвенційну заборону Укрзалізниці, ЦЦО/99 від 24.02.2022, при цьому зазначений документ багато разів змінювався та операції з вагонами продовжували здійснюватися, в тому числі і після повномасштабного вторгнення.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, просить залишити її без задоволення. Зазначає, що у разі якщо позовні вимоги не підлягають задоволенню (у т.ч. є передчасними або є недоведеними), то у будь-якому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може бути застосована.
Зміна способу і порядку виконання судового рішення може бути застосована за умови, що неможливість реалізації судового рішення не була очевидна (не була відома) позивачу на момент пред`явлення позову.
ТОВ "БГС Рейл" достовірно відомо про неможливість переміщення (перевезення) вагонів із територій, що стали тимчасово окупованими внаслідок повномасштабного вторгнення, тобто, ТОВ "БГС Рейл" достовірно та завчасно, обізнане про неможливість виконання зобов`язання повернути вагони.
Відтак, обрання ТОВ "БГС Рейл" такого способу захисту як зобов`язання повернути вагони із наміром змінити в подальшому спосіб/порядок виконання судового рішення на стягнення компенсації вартості вагонів, є зловживанням правом, оскільки є обходом подання окремого позову про стягнення компенсації у вигляді вартості вагонів.
В свою чергу, відмова у задоволенні позову у зв`язку з його передчасністю не є перешкодою для повторного звернення до суду після завершення дії непереборних обставин.
Відповідач спростовує твердження позивача про нібито порушення порядку та строків повідомлення про форс-мажорні обставини. Обов`язок щодо повернення вагонів із оренди виник після закінчення строку дії Договору, в вказаний період відповідач повідомив про форс-мажор. Також, ще до закінчення строку дії Договору відповідач направив, а позивач отримав повідомлення про неможливість переміщення вагонів на підконтрольну територію України у зв`язку із дією непереборних обставин.
Умовами Договору не було встановлено обмежень щодо направлення вагонів на станції / території, які в подальшому (після їх направлення) стали тимчасово окупованими внаслідок повномасштабного вторгнення.
Дія форс-мажорних обставин не обмежується виключно прийняттям конвенції АТ "Укрзалізниця" ЦЦО/99 від 24.02.2022. У матеріалах справи наявні листи АТ "Укрзалізниця" щодо неможливості організації перевезення вагонів на підконтрольну територію.
Щодо твердження позивача, що відповідач не вчиняв жодної активної дії для того, щоб зберегти або повернути вагони, то припущення про втрату вагонів є хибним, об`єктивних підстав вважати вагони втраченими немає. У свою чергу, у відповідача була відсутня технічна можливість для організації переміщення перевезення вагонів на дату виникнення обов`язку щодо повернення вагонів із оренди (вказаний обов`язок виник з 01.01.2024).
Прийняття вагонів із оренди має здійснюватись на станції їх дислокації, проте сам позивач ухилився від прийняття та підписання акту приймання-передачі з оренди.
У відзиві відповідач просить долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме копії: адвокатського запиту вих.№ 060825-1 від 06.08.2025 р. та листа АТ "Укрзалізниця" вих. № Ц-2-1.5-18/502н-25 від 08.08.2025, адвокатського запиту вих.№ 060825-2 від 06.08.2025 р. та листа АТ "Укрзалізниця" вих.№ Ц-2-1.5-18/578н-25 від 27.08.2025. Вказані докази були отримані відповідачем після прийняття рішення судом першої інстанції та за своїм змістом актуалізують раніше надану до справи інформацію. Відповідач просить суд прийняти вказані докази, визнавши поважними причини неподання таких доказів до суду першої інстанції.
30.10.2025 відповідач подав додаткові пояснення у яких відхиляються доводи відзиву позивача. Відповідач зазначає, що представник, який підписав його апеляційну скаргу є повноважним. У довіреності наявна вказівка на надання адвокату усіх без виключення прав учасника справи, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, а також право на подання апеляційних скарг, що включає підготовку документу, підписання, формування додатків, завірення копій, відправку, подання до канцелярії суду тощо.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач дійшов до хибного висновку, що зміст заперечень відповідача проти задоволення позову зводиться виключно до неможливості повернути (перемістити на підконтрольну Україні територію) вагони, тобто передчасності позову. Проте, відповідач зауважує, що самостійною підставою для відмови у задоволенні позову є його безпідставність - приймання (повернення) вагонів із оренди має здійснюватися саме по станції їх дислокації, тобто, у відповідача немає обов`язку організовувати переміщення вагонів для оформлення повернення із оренди.
24.10.2025 від позивача надійшло клопотання про огляд електронного доказу – веб-сторінки за посиланням https://www.uz.gov.ua/konv_zaborona/ShowPage.php, що розміщена на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства "Українська залізниця", з метою встановлення та фіксації її змісту (таблиці "Тимчасові обмеження щодо перевезень 30.07.2025 р."),яка містить відомості, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки вказаний доказ було подано позивачем разом з апеляційною скаргою та з його змістом суд ознайомився. 
02.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів та визнання поважними причини пропуску строку на їх подання. Відповідач просить долучити: адвокатський запит вих. № 0402-2026-1 від 04.02.2026; лист АТ "Укрзалізниця" вих.№ Ц-2-1.5-18/202-26 від 17.02.2026; адвокатський запит вих. від 17.02.2026 No 1702-2026-1; лист Філії "ГІОЦ" АТ "Укрзалізниця" № ГІОЦ-39/28 від 23.02.2026 з додатками: листи ТОВ "БГС Рейл" від 17.01.2024 № 57; від 23.01.2024 № 96; від 07.10.2025 № 307.
Колегія суддів не вбачає поважних підстав для поновлення строку для подання доказів, доданих відповідачем до відзиву та поданих 02.03.2026. 
Згідно ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідач не довів причин, які унеможливили зібрання та подання вказаних доказів своєчасно до суду першої інстанції. Суд зауважує, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 24.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансгруп" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди №63А (далі - договір, а.с.187-189 у томі 2), предметом якого є передача в оренду ТОВ "Металургтранс" залізничних напіввагонів в кількості 709 штук з метою їх комерційної експлуатації. 
У подальшому, 13.08.2018 було укладено Додаткову угоду № 68 до договору оренди №63а від 24.06.2011, згідно з пунктами 1, 2 якої у договір введено третю сторону – АТ "Сбербанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Міжнародний резервний банк", а також сам договір оренди № 63А від 24.06.2011 викладено в новій редакції (пункт 3 вказаної додаткової угоди). Введення третьої сторони в договір оренди обумовлено передачею ТОВ "Трансгруп" предмету оренди в заставу АТ "Сбербанк".
08.02.2021 було укладено Додаткову угоду № 71 до договору оренди № 63а від 24.06.2011 (зі змінами), якою викладено в новій редакції пункт 3.2. договору оренди. 
09.11.2021 між ТОВ "Трансгруп" (продавець) та ТОВ "Вагон-Інвест" (покупець) укладено Договір купівлі-продажу напіввагонів у кількості 518 одиниць; перелік напіввагонів, які підлягають продажу визначено у специфікації від 09.11.2021.
Відповідно до умов пункту 1.6.2. договору купівлі-продажу напіввагонів, укладеного між ТОВ "Трансгруп" та ТОВ "Вагон-Інвест" від 09.11.2021 , товар на момент укладення договору перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" , відповідно до договору оренди № 63а від 24.06.2011. Покупець після переходу до нього права власності на товар замінює продавця як сторону договору оренди у всіх правовідносинах щодо товару, які виникнуть чи можуть виникнути на підставі договору оренди з дати переходу до покупця права власності на товар, з урахуванням підпункту 1.6.2.3 цього договору".
Згідно з Актом приймання-передачі напіввагонів від 09.11.2021, ТОВ "Трансгруп" передало, а ТОВ "Вагон-Інвест" прийняло згідно з умовами договору купівлі-продажу напіввагонів від 09.11.2021 товар згідно з умовами договору, а саме: напіввагони у кількості 518 одиниць згідно з переліком, представленим в акті. 
Крім цього, 07.11.2021 між ТОВ "Вагон-Інвест" (продавець) та ТОВ "БГС Рейл" (покупець) укладено договір купівлі-продажу напіввагонів, предметом якого, з урахуванням додаткових угод № 1 від 09.11.2021, № 2 від 09.11.2021 та № 3 від 10.11.2021 та специфікації від 07.11.2021, специфікації № 2 від 09.11.2021 (в редакції, викладеній відповідно до додаткової угоди № 3 від 10.11.2021), є придбання напіввагонів у кількості 259 одиниць. 
Згідно з умовами пункту 1.4.1. договору купівлі-продажу напіввагонів від 07.11.2021, укладеного між ТОВ "Вагон-Інвест" і ТОВ "БГС Рейл", "Товар на момент укладення цього договору перебуває в заставі акціонерного товариства "Сбербанк". Така застава буде знята акціонерним товариством "Сбербанк" до дня, коли продавець зобов`язаний поставити Товар покупцю.".
Згідно умовами пункту 1.4.2. договору купівлі-продажу напіввагонів від 07.11.2021, укладеного між ТОВ "Вагон-Інвест" і ТОВ "БГС Рейл", "Товар, на момент укладення цього договору перебуває в оренді ТОВ "Металургтранс", відповідно до умов договору оренди № 63а від 24.06.2011. Покупець після переходу до нього права власності на товар замінює продавця як сторону договору оренди у всіх правовідносинах щодо товару, які виникли на підставі договору оренди.".
Відповідно до пункту 4.1. договору купівлі-продажу напіввагонів від 07.11.2021, укладеного між ТОВ "Вагон-Інвест" і ТОВ "БГС Рейл", "сторони домовилися, що продавець передав у власність, а покупець приймає y власність товар виключно за умови належного i повного виконання покупцем положень пунктів 3.1. - 3.3. цього договору (отримання продавцем ціни договору в повному обсязі), але не раніше придбання продавцем товару у ТОВ "Трансгруп".
Згідно з Актом приймання-передачі напіввагонів № 1 від 10.11.2021 ТОВ "Вагон-Інвест" передало, а ТОВ "БГС Рейл" прийняло згідно з умовами договору купівлі-продажу напіввагонів від 07.11.2021 товар, а саме напіввагони у кількості 181 одиниць згідно переліку представленому в Акті.
Також згідно з Актом приймання-передачі напіввагонів № 2 від 10.11.2021, ТОВ "Вагон-Інвест" передало, а ТОВ "БГС Рейл" прийняло згідно з умовами договору купівлі-продажу напіввагонів від 07.11.2021 товар, а саме напіввагони у кількості 78 одиниць, згідно з переліком, який наведено в Акті.
Як зазначає позивач, відповідачем були порушені умови договору оренди щодо своєчасного повернення переданого в оренду майна, а саме: відповідачем не були повернуті з орендного користування 33 вагони, які за інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" знаходяться в проблемних для руху залізничного транспорту регіонах, а саме: вагони з наступними номерами: 52876737, 57601080, 52749876, 56936800, 55636823, 59606095, 56068968, 57602211, 55809859, 52877800, 52877925, 52877982, 56936636, 56936917, 57602526, 53569380, 57602930, 54066642, 57601288, 56936503, 52716511, 52877628, 53517892, 53569117, 53569539, 56936420, 53569133, 60788015, 56952625, 53569109, 53569323, 59114629 та 57597106 (далі - рухомий склад). Вимогою № 98/03-25 від 12.03.2025 позивач повторно просив відповідача повернути рухомий склад, проте станом на дату подання позову відповідачем не було повернуто рухомий склад позивачу, що і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.
Як було зазначено вище, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансгруп" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі - орендар, відповідач) укладено Додаткову угоду № 68 від 13.08.2018 до договору оренди №63а від 24.06.2011, якою, зокрема, договір оренди було викладено в новій редакції, а саме:
- за умовам пункту 1.1. договору орендодавець передав, а орендар прийняв на строк дії договору в тимчасове користування (оренду) залізничні піввагони, у кількості 709 штук (далі разом - вагони, а кожний окремо - вагон) з метою їх комерційної експлуатації. Перелік вагонів із зазначенням номера, моделі, вантажопідйомності, року випуску, балансової вартості, дати проведення останніх планових видів ремонтів кожного вагона, наведено в додатку № 1, який становить невід`ємну частину договору;
- у пункті 1.1.1. договору сторони визначили, що розуміють і погоджуються, що 166 вагонів з числа, зазначених у пункті 1.1. договору знаходяться на території не підконтрольній українській владі, яка згідно із законодавством України визначається як територія проведення антитерористичної операції, тимчасово окупована територія в Донецькій і Луганській областях, територія України, повноваження органів державної влади на якій обмежені, ускладнені та/або не здійснюються тощо, а також яка після переходу її згідно із законодавством України під контроль української влади у зв`язку з діями третіх осіб, організацій не дає змоги здійснювати фізичне переміщення вагонів з неї (далі - Зона обмеження), про них окремо зазначено в додатку № 1 до договору;
- пунктом 1.2. договору передбачено, що у разі зміни власника вагонів, переданих в оренду, до нового власнику переходять права та обов`язки орендодавця, крім випадків, передбачених договором. Передача вагонів в оренду не припиняє і не змінює права на них третіх осіб;
- у розділі 2 договору сторонами були визначені умови передачі та повернення вагонів, зокрема: - сторони підтверджують, що на 13.08.2018 вагони вже перебувають у користуванні орендаря відповідно до договору (пункт 2.1. договору); - повернення вагонів з оренди провадиться по закінченню строку дії договору, зазначеного в пункті 15.1. договору, а також у разі дострокового розірвання договору або в інших випадках, передбачених договором і чинним законодавством України, з урахуванням такого: повернення вагонів, що перебувають у Зоні обмеження, з оренди здійснюється після повернення таких вагонів із Зони обмеження, якщо інше додатково не погоджено сторонами в письмовій формі (пункт 2.3. договору); - повернення вагонів з оренди провадиться на узгоджених сторонами (у разі повернення вагонів згідно з умовами, зазначеними в пункті 2.4.1 договору) або банком (у разі повернення вагонів згідно з умовами, зазначеними в пункті 2.4.2 договору) станціях, розташованих на митній території України: 1) за місцем їхньої останньої дислокації; або 2) на станції/під`їзних станціях, які розташовані на митній території України: 1) за місцем їх останньої дислокації; або шляхах, зазначених орендодавцем і погоджених з банком та орендарем (у разі повернення вагонів згідно з умовами, зазначеними пунктом 2.4.1 договору) або зазначених банком (у разі повернення вагонів згідно з умовами, зазначеними в пункті 2.4.2. договору). При цьому банк має право визначати для повернення орендарем вагонів станції/під`їзні колії в межах України, що розташовані не більше, ніж у межах 250 км від місця останньої дислокації (у місці вивантаження або від державного кордону України, у разі, якщо вагони знаходились за межами України). Якщо банк планує визначити станції/під`їзні колії для повернення орендарем вагонів, що розташовані більше, ніж на 250 км від місця останньої їхньої дислокації, то така станція/під`їзна колія має бути погоджена з орендарем (пункт 2.4. договору); - 60 календарних днів - від дати підписання сторонами додаткової угоди про дострокове розірвання договору або 65 календарних днів - з дня закінчення строку дії договору. При цьому кількість вагонів, реквізити одержувача вагонів та місце (станція) повернення зазначаються орендодавцем у листі, погодженому з банком. Лист надсилається орендодавцем орендарю до дати початку обчислення 60-денного строку, зазначеного вище. У разі, якщо лист орендодавцем не надісланий орендарю або надісланий орендодавцем з порушенням зазначеного строку; якщо місце (станція) повернення вагонів, зазначена у листі орендодавця, не узгоджено з банком чи орендодавцем (згідно з пунктом 2.4 договору), - вагони повертаються за місцем їхньої останньої дислокації. Повернення вагонів з оренди, в межах вищевказаного терміну, може здійснюватися частинами. Факт повернення вагонів з оренди фіксується в акті приймання-передачі вагонів, який є невід`ємною частиною договору. Цей акт підписується сторонами, оформляється в трьох оригінальних примірниках - по одному для кожної зі сторін договору (пункт 2.4.1. договору); - 30 календарних днів від дати направлення банком повідомлення орендарю про: а) повернення вагонів з оренди в разі звернення стягнення на вагони (у спосіб, передбачений договором застави 1, договором застави 2, договором застави 3, договором застави 4 та/або чинним законодавством України), або б) повернення вагонів з оренди у разі визнання за банком (переходу до банку) права власності на вагони за відповідним рішенням суду. При цьому кількість вагонів, реквізити одержувача вагонів і місце (станція) повернення вказуються банком у листі. Повернення вагонів з оренди, в рамках вищезазначеного строку, може здійснюватися частинами. Факт повернення вагонів з оренди фіксується в акті приймання-передачі вагонів, який є невід`ємною частиною договору. Цей акт підписується банком та орендарем і оформляється в трьох оригінальних примірниках - по одному для кожної зі сторін договору (пункт 2.4.2. договору);
- розділом 5 договору визначені обов`язки орендаря, зокрема: - не відправляти вагони в Зону обмеження, зону проведення Антитерористичної операції (АТО), у зону Операції об`єднаних сил (000), в Окремі райони Донецької та Луганської області (ОРДЛО), на тимчасово окуповані території, окуповані території, включно з Донецькою, Луганською областю, Автономною республікою Крим, а також у зону далі 2000 кілометрів від державних кордонів України (пункт 5.10. договору); - здійснити дострокове повернення вагонів орендодавцю або банку в порядку та строки, зазначені в пункті 2.4. договору (пункт 5.11. договору);
- у розділі 7 договору передбачені обов`язки орендодавця, серед яких, зокрема, не пізніше, ніж за 10 календарних днів до узгодженої дати повернення вагонів з оренди передавати орендарю необхідні інструкції щодо адресації вагонів на станції передачі (пункт 7.6. договору);
- пунктом 11.3. договору передбачено, що орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження вагонів, переданих йому в оренду орендодавцем (окрім випадків, що є страховими подіями). При цьому у разі втрати, знищення, пошкодження вагонів до неможливості відновлення (у тому числі внаслідок порушення правил їх експлуатації, зазначених у пункті 5.2. договору), а також у разі порушення орендарем пункту 5.10. договору, орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження вагонів з моменту їх втрати/знищення/пошкодження до неможливості відновлення (у тому числі у зв`язку з порушенням правил їх експлуатації), а також у випадку порушення орендодавцем пункту 5.10. договору, орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження вагонів з моменту їх втрати/знищення/пошкодження до неможливості їх відновлення. Орендар компенсує орендодавцю (за згодою з банком) або банку (на його вимогу) вартість таких вагонів, що визначається орендодавцем та банком згідно з ринковими цінами на підставі висновку незалежного оцінювача із переліку узгоджених сторонами незалежних некспертів, зазначених у додатку до договору, за першою вимогою орнедодавця/банку відповідно, але не більше як через 20 календарних днів з моменту одержання орендарем такої вимоги. Факт втрати, знищення, пошкодження вагонів до неможливості відновлення підтверджуватиметься актом форми ВУ-25, оформленим ПАТ "Укрзалізниця". Усі ремонти вагонів, які необхідно провести внаслідок порушення правил експлуатації, зазначених у пункті 5.2. договору, зокрема, передбачені договором, орендар проводить за власний рахунок, з подальшою компенсацією таких витрат з винної третьої сторони; при цьому час простоїв не виключається при розрахунку орендної плати; 
- у розділі 13 договору визначено порядок дій сторін під час форс-мажорних обставин: - сторона звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань, або може призупинити виконання зобов`язань за цим Договором, у разі настання обставин непереборної сили, які Сторони не могли передбачити або запобігти, і які потягли за собою об`єктивну неможливість виконання зобов`язань будь-якою із Сторін цього Договору внаслідок настання таких обставин, зокрема, оголошена або неоголошена війна, захоплення територій, об`єктів, залізничних станцій, на яких повністю або частково мають виконуватися зобов`язання, або пов`язані з таким виконанням (п. 13.1.); відомості про настання форс-мажорних обставин підтверджуються: офіційними документами, виданими відповідним органом Торговельно-економічного промислового палатою України, або належним чином засвідченими копіями документів (акти, розпорядження, накази тощо) посадових осіб, органів, підприємств, установ, організацій, органів влади та управління, які обмежили або зробили неможливим належне виконання зобов`язань винною Стороною (п. 13.2); сторони зобов`язані негайно, не пізніше 3 (трьох) календарних днів з моменту настання, повідомити одна одну про виникнення форс-мажорних ситуацій, а саме обставин. Повідомлення має бути зроблено в письмовому вигляді з подальшим наданням доказів наявності форс-мажорних обставин і обставин (п. 13.3); відсутність повідомлення або відповідного підтвердження позбавляє Сторону права посилатися на форс-мажорні обставини (п. 13.4.); якщо обставини форс-мажору безпосередньо вплинули на можливість виконання зобов`язань у строк, встановлений цим Договором, то строк виконання зобов`язань пропорційно відсувається на час дії відповідних обставин та/або їх наслідків (п. 13.5.);
- у розділі 15 договору був визначений строк дії договору, зокрема: - договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими особами сторін і діє до 31.12.2023, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх проведення (пункт 15.1. договору); - розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено пунктом 15.4. договору (пункт 15.2. договору); - за згодою сторін договір може бути пролонгованим на наступний рік, який починається з 01.01.2024, якщо сторони не домовилися про інше. Пролонгація договору оформляється відповідною додатковою угодою до договору (пункт 15.3. договору); - договір підлягає достроковому розірванню в таких випадках: за письмовою згодою сторін (пункт 15.4.1. договору); передбачених чинним в Україні законодавством (пункт 15.4.2. договору) (пункт 15.4. договору);
- відповідно до пункту 17.1. договору всі зміни та доповнення до договору мають оформлятися у вигляді додаткових угод, які підписуються уповноваженими представниками кожної зі сторін і скріплюються печатками, та є невід`ємною частиною договору.
Доказів укладення додаткових угод щодо продовження строку договору оренди на новий строк (після 31.12.2023) матеріали справи не місять, отже, строк дії договору оренди закінчився 31.12.2023.
Доказів повернення спірних вагонів з наступними номерами: 52876737, 57601080, 52749876, 56936800, 55636823, 59606095, 56068968, 57602211, 55809859, 52877800, 52877925, 52877982, 56936636, 56936917, 57602526, 53569380, 57602930, 54066642, 57601288, 56936503, 52716511, 52877628, 53517892, 53569117, 53569539, 56936420, 53569133, 60788015, 56952625, 53569109, 53569323, 59114629 та 57597106, матеріали справи також не містять.
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 (а.с. 88-89 у томі 2), яким визначений перелік територій, на яких ведуться велися (бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією): 
- території, на яких ведуться (велися) бойові дії:
- Донецька область, Покровський район, селище Очеретине Очеретинської селищної територіальної громади; дата початку бойових дій - 24.02.2022; дата завершення бойових дій - 22.05.2024; 
- Волноваський район, Волноваська міська територіальна громада; дата початку бойових дій - 24.02.2022; дата завершення бойових дій - 09.03.2022;
- Маріупольський район, Маріупольський район за винятком с. Заїченко, с. Пікузи; дата початку бойових дій - 24.02.2022; дата завершення бойових дій - 04.03.2022;
- тимчасово окуповані Російською Федерацією території України:
- Донецька область, Маріупольський район, Маріупольський район за винятком с.Заїченко, с. Пікузи; дата початку бойових дій - 05.03.2022; дата завершення тимчасової окупації - дата відсутня;
- Волноваський район, Волноваська міська територіальна громада; дата початку бойових дій - 10.03.2022; дата завершення тимчасової окупації - дата відсутня;
- Покровський район, селище Очеретине Очеретинської селищної територіальної громади; дата початку бойових дій - 23.05.2024; дата завершення тимчасової окупації - дата відсутня;
- Запорізька область, Василівський район, Дніпрорудненська міська територіальна громада; дата початку бойових дій - 13.03.2022; дата завершення тимчасової окупації - дата відсутня;
- Мелітопольський район, Мелітопольська міська територіальна громада; дата початку бойових дій - 25.02.2022; дата завершення тимчасової окупації - дата відсутня;
- Пологівський район, селище Комиш-Зоря Комиш-Зорянської селищної територіальної громади; дата початку бойових дій - 03.03.2022; дата завершення тимчасової окупації - дата відсутня.
Станом момент початку повномасштабного вторгнення на територію України (24.02.2022) та станом на 20.12.2023 дислокація спірних вагонів наступна: 
- вагон № 52716511: поточна дислокація - станція Очеретине Донецької залізниці; дата операції - 02.03.2022;
- вагон № 52749876: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 52876737: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 52877628: поточна дислокація - станція Очеретине Донецької залізниці; дата операції - 28.02.2022;
- вагон № 52877800: поточна дислокація - станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 52877925: поточна дислокація - станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці; дата операції - 23.02.2022;
- вагон № 52877982: поточна дислокація - станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці; дата операції - 23.02.2022;
- вагон № 52517892: поточна дислокація - станція Очеретине Донецької залізниці; дата операції - 02.03.2022;
- вагон № 52716511: поточна дислокація - станція Комиш-Зоря Придніпровської залізниці; дата операції - 25.02.2022;
- вагон № 53569117: поточна дислокація - станція Очеретине Донецької залізниці; дата операції - 02.03.2022;
- вагон № 53569133: поточна дислокація - станція Очеретине Донецької залізниці; дата операції - 25.02.2022;
- вагон № 53569323: поточна дислокація - станція Комиш-Зоря Придніпровської залізниці; дата операції - 25.02.2022;
- вагон № 53569380: поточна дислокація - станція Мелітополь Придніпровської залізниці; дата операції - 25.02.2022;
- вагон № 53569539: поточна дислокація - станція Очеретине Донецької залізниці; дата операції - 28.02.2022;
- вагон № 54066642: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 55636823: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 55809859: поточна дислокація - станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці; дата операції - 23.02.2022;
- вагон № 56068968: поточна дислокація - станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці; дата операції - 21.02.2022;
- вагон № 56936420: поточна дислокація - станція Очеретине Донецької залізниці; дата операції - 02.03.2022;
- вагон № 56936503: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 25.02.2022;
- вагон № 56936636: поточна дислокація - станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці; дата операції - 23.02.2022;
- вагон № 56936800: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 56936917: поточна дислокація - станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 56952625: поточна дислокація - станція Сартана Донецької залізниці; дата операції - 20.02.2022;
- вагон № 57597106: поточна дислокація - станція Дніпрорудна Придніпровської залізниці; дата операції - 25.02.2022;
- вагон № 57601080: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 57601288: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 57602211: поточна дислокація - станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці; дата операції - 21.02.2022;
- вагон № 57602526: поточна дислокація - станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 57602930: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 59114629: поточна дислокація - станція Комиш-Зоря Придніпровської залізниці; дата операції - 25.02.2022;
- вагон № 59606095: поточна дислокація - станція Волноваха Донецької залізниці; дата операції - 24.02.2022;
- вагон № 60788015: поточна дислокація - станція Очеретине Донецької залізниці; дата операції - 23.02.2022 (а.с. 113-114 у томі 2).
З матеріалів справи також вбачається, що:
- листом № 635/02 від 19.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (а.с. 246 у томі 1) про таке: "У Вашому тимчасовому володінні перебувають орендовані у нас вантажні вагони. З огляду на загострення ризиків для безпеки територіальної цілісності України, що визнається світовим співтовариством, вважаємо за необхідне наголосити на необхідності вжиття заходів з збереження вантажних вагонів. Тому повідомляємо про неприпустимість перебування вагонів власності/лізингу ТОВ "БГС Рейл" в межах території Регіональної філії " Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця". У випадку не дотримання Вами таких заходів збереження вагонів і їх втрати, будуть відсутні підстави для посилання на форс-мажорні обставини, адже про ризик втрати майна було наголошено завчасно. Майнова відповідальність за можливі збитки від можливої грати майна в повній мірі буде покладено на ТОВ "Металургтранс";
- листом вих. № 16.03-1 від 16.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (а.с. 247 у томі 1) про таке: "У зв`язку із запровадженням військового стану, який підтверджено Торгово-промисловою палатою України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин, та з метою збереження рухомого складу власності ТОВ "БГС Рейл", відповідно до умов договору оренди № 63а від 24.06.2011, просимо Вас повернути рухомий склад з орендного користування у кількості 259 одиниць за наступними реквізитами: "станція призначення: Подільськ (Одеська зал.); код станції: 406802; отримувач: ТОВ "БГС Рейл Карго"; код отримувача: 2320; поштова адреса: м. Київ, вул. Володимирська, 49-Б; ідентифікаційний код 41429938";
- листом вих. № МТ-642 від 17.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" надало Товариству з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" відповідь на лист № 16.03-1 від 16.03.2022 (а.с. 248 у томі 1), в якому повідомило про таке: "Підстави для повернення рухомого складу у кількості 259 одиниць з орендного користування по договору оренди № 63а від 24.06.2011 відсутні. ТОВ "Металургтранс" готове розглянути направлення рухомого складу за рахунок ТОВ "БГС Рейл" в тимчасовий відстій на станцію Подільськ (код станції 406802) на адресу ТОВ "БГС Рейл Карго" (код отримувача 2320) в рамках договору оренди № 63а від 24.06.2011. Для відправлення рухомого складу у тимчасовий відстій просимо надати реквізити платника залізничного тарифу. Крім того, просимо повідомити станцію Подільськ щодо прибуття вагонів у тимчасовий відстій. Також просимо забезпечити наявність узгодження отримувача по станції Подільськ (у разі необхідності) та виконати інші дії, необхідні для направлення вагонів на станцію Подільськ на адресу ТОВ "БГС Рейл Карго". Звертаємо увагу, що можливість відправки вагонів у тимчасовий відстій залежить від відсутності конвенційних заборон (тимчасових обмежень) з боку Укрзалізниці";
- листом вих. № 24.03-7 від 24.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (а.с. 249 у томі 1) про таке: "У відповідь на Ваш лист вих. № MT-642 від 17.03.2022 надаємо реквізити для направлення в тимчасовий відстій рухомого складу власності ТОВ "БГС Рейл" у кількості 259 одиниць: "станція призначення: Подільськ (Одеська зал.); код станції: 406802; отримувач: ТОВ "БГС Рейл Карго", у графі "з подачею на П/К" вказати "Котовська філія ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ"; код отримувача: 2320; поштова адреса: м. Київ вул. Володимирська, 49-Б; ідентифікаційний код: 41429938; платник залізничного тарифу: ТОВ "БГС Рейл", код 8137036.";
- листом вих. № МТ-28/1 від 04.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" повідомило Товариству з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" (а.с. 250 у томі 1) про таке: "Враховуючи дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), воєнний стан, запроваджений в Україні, повідомляємо, що на умовах договору оренди № 63а від 24.06.2011 (надалі - договір оренди), орендовані вагони не могли бути використані. Із 259-ти вагонів, що знаходяться в оренді ТОВ "Металургтранс" (далі - орендар): - 220 вагонів направлено згідно з інструкцією ТОВ "БГС Рейл" (далі - орендодавець) в тимчасовий простій; - 6 вагонів знаходяться на під`їзній колії вагоноремонтного підприємства по станції Жмеринка РФ "Південно-Західна залізниця" в плановому ремонті, який організовано орендодавцем згідно з договором оренди; - 33 вагони знаходяться в проблемних для руху залізничного транспорту регіонах, відправка їх в тимчасовий відстій неможлива через настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що підтверджено довідкою ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022. У зв`язку з вищенаведеним, стосовно надання інформації, передбаченої пунктом 5.8 договору, повідомляємо, що працюючих вагонів за договором оренди в грудні 2022 року не було. Орендна плата не підлягає нарахуванню орендодавцем та сплаті орендарем".
Вимогою № 98/03-25 від 12.03.2025 ТОВ "БГС Рейл" повторно просило ТОВ "Металургтранс" повернути рухомий склад.
В свою чергу, з приводу перебування спірних вагонів на тимчасово окупованій території відповідач звертався до правоохоронних органів, про що свідчать наявні в матеріалах справи Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а саме:
- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження: 12023041030000824, в якому зазначено: 24.03.2023 до СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ТОВ "Металургтранс" за фактом того, що на тимчасово окупованій територій України, а саме: на території Пологівського району Запорізької області залишились залізничні напіввагони, на станції "Комиш-Зоря" - 26 вагонів, на станції "Пологи" - 2 напіввагони (ЄО № 9830) (а.с. 96 у томі 2); 
- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження: 12023041030000825, в якому зазначено: 24.03.2023 до СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ТОВ "Металургтранс" за фактом того, що на тимчасово окупованій територій України, а саме: на території Волноваського району Запорізької області залишились залізничні напіввагони, на станції "Волноваха" - 117 напіввагонів (ЄО № 9828) (а.с. 97 у томі 2); 
- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження: 12023041030000826, в якому зазначено: 24.03.2023 до СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ТОВ "Металургтранс" за фактом того, що на тимчасово окупованій територій України, а саме: на території Маріупольського району Донецької області залишились залізничні напіввагони, на станції "Сартана" - 33 напіввагони, на станції "Маріуполь-Порт" - 2 залізничні напіввагони (ЄО № 9833) (а.с. 98 у томі 2); 
- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження: 12023041030001064, в якому зазначено: 17.04.2023 до СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява генерального директора ТОВ "Металургтранс" Летучої О.О. за фактом розграбування цінностей ТОВ "Металургтранс", а саме: залізничних напіввагонів № 54040100, № 53569380, № 63867766 на станції Мелітополь філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ЄО 12388) (а.с. 100 у томі 2); 
- Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження: 12023041030001083, в якому зазначено: 19.04.2023 до СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява генерального директора ТОВ "Металургтранс" Летучої О.О. за фактом розграбування цінностей ТОВ "Металургтранс", а саме: 39 залізничних напіввагонів на станції Очеретине та один напіввагон на станції Лиман філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ЄО 12588) (а.с. 99 у томі 2).
Також у матеріалах справи наявні листи Акціонерного товариства "Українська залізниця":
- лист Акціонерного товариства "Українська залізниця" № ГІОЦ-46/1266 від 21.12.2023 до генерального директора ТОВ "Металургтранс" Олени Летучої, в якому повідомлено наступне: "На Ваш запит № MT-1708 від 20.12.2023 та відповідно до укладеного між нашими підприємствами договору № ФГІОЦ-ІНФ-136/18 від 21.12.2017 про надання інформаційних послуг на залізничному транспорті філією "ГІОЦ" АТ "Укрзалізниця" надається інформація про поточну дислокацію зазначених у запиті вагонів у кількості 33-х одиниць, що заходяться в оренді ТОВ "Металургтранс", станом на 20.12.2023 (додаток). Звертаємо увагу, що зазначена інформація отримана з баз даних філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" АТ "Укрзалізниця" та носить виключно довідковий характер" (а.с. 112 у томі 2);
- лист Акціонерного товариства "Українська залізниця" № ЦЦМ-12/2 від 03.01.2024, в якому повідомлено наступне: "Через військову агресію Російської Федерації проти України та запровадження відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами) воєнного стану, пошкодження залізничної інфраструктури, знаходження станції Очеретине в зоні активних бойових дій, а станцій Волноваха, Сартана, Маріуполь-Сортувальний регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", Мелітополь, Комиш-Зоря, Дніпрорудне регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на тимчасово окупованих територіях - залізничне сполучення із зазначеними станціями відсутнє" (а.с. 109 у томі 2);
- лист Акціонерного товариства "Українська залізниця" № Ц-2-1.5-18/7н-25 від 17.04.2025 до адвоката Ливин Юлії щодо ТОВ "Металургтранс", в якому повідомлено наступне: "Через військову агресію Російської Федерації проти України та запровадження відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами) воєнного стану, пошкодження залізничної інфраструктури, знаходження станцій Очеретине, Волноваха, Сартана, Маріуполь-Сортувальний регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", Мелітополь, Комиш-3оря, Дніпрорудне регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на тимчасово окупованих територіях - залізничне сполучення із зазначеними станціями відсутнє. На сьогодні, товариство не має можливості пересвідчитись у наявності технічному стані вагонів власності ТОВ "Металургтранс" на зазначених станціях та здійснення будь-яких заходів щодо руху цих вагонів, оскільки товариство не співпрацює з окупаційною владою. Також, надається наявна в інформаційних базах даних філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" АТ "Укрзалізниця" інформація, яка має виключно довідковий характер, щодо дати останнього оформленого документа зі станцій відправлення, які вищезазначені: станція відправлення - Мелітополь; дата відправлення - 22.02.2022 о 09:30 год.; станція відправлення - Комиш-Зоря; дата відправлення - 24.02.2022 о 13:00 год.; станція відправлення - Дніпрорудне; дата відправлення - 28.02.2022 об 11:05 год.; станція відправлення - Врлноваха; дата відправлення - 25.02.2022 о 10:00 год.; станція відправлення - Маріуполь-Сортувальний; дата відправлення - 23.02.2022 о 07:79 год.; станція відправлення - Сартана; дата відправлення - 25.02.2022 о 20:15 год.; станція відправлення - Очеретине; дата відправлення - 17.03.2022 о 15:30 год." (а.с. 236 у томі 2).
Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до Торгово-промислової палати щодо засвідчення настання форс-мажорних обставин за договором оренди щодо повернення 33 вагонів орендодавцю, на що відповідачем було отримано Сертифікати №1200-24-0109 від 18.01.2024 та № 1200-25-0572 від 03.04.2025 (а.с.76-77, 125-126 у томі 2).
У матеріалах справи наявні листи від 25.02.2022, 09.03.2022, 06.01.2023, яким відповідач повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин за договором оренди (а.с.90, 91, 93-95 у томі 2).
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частинами 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України).
Відповідно до статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Як було встановлено вище, строк дії договору оренди закінчився 31.12.2023, однак спірні 33 вагони відповідачем не були повернуті позивачу. Обставини неповернення вказаних вагонів відповідач не заперечує.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з вищевстановлених обставин, а також із факту введення на території України воєнного стану внаслідок збройної агресії Російської Федерації, можна дійти висновку про фактичну неможливість на даний час повернення спірних вагонів на підконтрольну державній владі України територію, та, відповідно, поновлення порушеного права позивача у вигляді повернення йому залізничних вагонів за номерами: 52876737, 57601080, 52749876, 56936800, 55636823, 59606095, 56068968, 57602211, 55809859, 52877800, 52877925, 52877982, 56936636, 56936917, 57602526, 53569380, 57602930, 54066642, 57601288, 56936503, 52716511, 52877628, 53517892, 53569117, 53569539, 56936420, 53569133, 60788015, 56952625, 53569109, 53569323, 59114629 та 57597106, які були передані в оренду відповідачу.
Вимога про зобов`язання повернути майно є ефективним способом захисту, якщо майно є в наявності та фактично перебуває в володінні відповідача. Тобто, станом на момент прийняття рішення у справі його можливо виконати у спосіб визначений позивачем у позові. Вимога про зобов`язання повернути майно, яке відсутнє у відповідача (в його розпорядженні), є неефективним способом захисту, оскільки рішення суду буде неможливо виконати в натурі.
Господарський суд не розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, як самостійну вимогу, а розглядає спори про право, що виникають з матеріальних відносин. Завданням суду є оцінка доказів сторін для вирішення майнового чи немайнового спору, а не констатування фактів взагалі, зокрема щодо наявності обов`язку з повернення майна.
Суд відхиляє посилання позивача на положення ч. 3 ст. 331 ГПК України, відповідно до якої підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.
Безумовно обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення повинно бути виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).
Судове рішення повинне захищати право позивача або відновлювати право у спосіб визначений у позові; рішення, яке підлягає виконанню, має бути виконуваним, а не декларативним, має бути остаточним та не породжувати стану невизначеності між сторонами і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту, нових спорів.
Прийняття судового рішення, яке на момент вирішення спору не здатне поновити права позивача та заздалегідь потребує зміни способу та порядку виконання, суперечить вищевказаному та є недопустимим.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених норм свідчить, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).
Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.
Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить звернути вагу на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на час звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення, а у разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним/ тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Ефективний спосіб захисту має бути таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 09.02.2021 у справі №381/622/17, від 28.05.2020 року у справі №910/4164/19.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і, у разі встановлення порушеного права, з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
З огляду на обставини невиконання відповідачем обов`язку з повернення орендованого майна, проте фактичної неможливість повернення орендованого майна позивачу, поновлення порушеного права позивача у спосіб зобов`язання повернути орендоване майно є неможливим, а тому неефективним способом захисту. При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про відшкодування збитків з відповідача за доведеності складу господарського правопорушення. 
Верховний Суд зазначає, що обрання позивачем неналежного чи неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20.
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
Відтак, колегія суддів відхиляє доводи сторін щодо необхідності оцінки у даній справі обставин форс-мажору, як підстави для відкладення виконання обов`язку; обставин, що спричинили перебування спірних вагонів на тимчасово окупованій території, чи спричинені вони порушенням договору з боку відповідача, вини відповідача у неповерненні вагонів; обставин вчинення позивачем достатніх дії зі свого боку для повернення вагонів.
В даній справі, позивачем обрано неефективний спосіб захисту свого порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові, встановлення вищевказаних обставин та їх оцінка враховується судом за належною вимогою, тоді як у даному спорі така оцінка не змінить висновку суду щодо відсутності підстав для задоволення позову. 
У даній справі є достатнім встановлення перебування спірних вагонів на тимчасово окупованій території, які не перебувають у володінні відповідача, та неможливість їх фактичного повернення.
Обов`язок орендатора повернути майно по закінченню строку оренди є безумовним. Він не залежить від волі сторін, настання додаткових обставин чи будь-яких додаткових умов і підлягає виконанню у встановленому договором або законом порядку, що обумовлюється самою суттю оренди та специфікою таких орендних правовідносин.
Вказаним відхиляються і доводи відповідача щодо передчасності заявлених позивачем вимог та посилання відповідача на відсутність належної вимоги про повернення вагонів. Заперечуючи факт недотримання процедури повернення майна, визначеної договором, відповідач у свою чергу не доводить, що можливість повернення майна наявна в цілому (у тому числі за місцем їх останньої дислокації) та його отримання позивачем у зв`язку з вищевикладеними обставинами, водночас безпідставно покладає на позивача обов`язок вчинення дій, пов`язаних з доступом до таких тимчасово окупованих територій.
Факт неможливості переміщення вагонів на підконтрольну Україні територію був встановлений судом лише для цілей визначення можливості задоволення вимог про повернення майна в натурі, і не стосувався оцінки підстав для звільнення відповідача від відповідальності за його неповернення. Ототожнення відповідачем цих питань є помилковим.
Щодо необхідності підтвердження факту втрати, знищення, пошкодження вагонів до неможливості відновлення виключно актом форми ВУ-25, оформленим ПАТ "Укрзалізниця", суд зазначає, що можливість доступу ПАТ "Укрзалізниця" до територій розташування спірних вагонів обмежена, тому товариство не має змоги встановити наявність технічного стану вагонів. Проте, у даній справі суд встановлював факт неможливості повернення вагонів через відсутність доступу до них відповідача в цілому.
Також, апеляційний суд не погоджується з доводами відповідача щодо зловживання позивачем процесуальними правами під час подання вказаного позову. Подання позову до суду та відстоювання своєї правової позиції, навіть за обставин обрання неефективного способу захисту, не може вважатися такими зловживаннями.
Відхиляє колегія суддів і посилання позивача на підписання апеляційної скарги відповідача неповноважною особою адвокатом Чуміною К.Г. на підставі довіреності від 31.08.2023 № МТ-1023-д. Підписання апеляційної скарги є складовою права на звернення до суду, а тому відсутність обмежень щодо подання скарги означає і відсутність обмежень щодо його підписання уповноваженою особою. Вказаною довіреністю представнику надано усі права учасника справи, передбачені процесуальним законодавством. 
Враховуючи все вище викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути позивачу спірні залізничні вагони з мотивів, які викладені у рішенні.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на апелянтів, у сплачених ними сумах.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025р. у справі № 904/1347/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2025р. у справі № 904/1347/25 - залишити без змін.
Витрати з оплати судового збору, понесені у суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл" у сплачених ними сумах.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена та підписана 31.03.2026р.

Головуючий суддя А.Є. Чередко  

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя   І.М. Кощеєв