ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/305/22
Головуючий у першій інстанції – Карпусь І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/343/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.
секретар: Шкарупа Ю.В. 
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідачі: Ніжинська міська рада Чернігівської області, Комунальне підприємство «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства»
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання передати земельну ділянку і встановлення земельного сервітуту (суддя Карпусь І.М.), ухвалене об 11 год. 40 хв. в м.Ніжин, повний текст рішення складено 10 жовтня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ніжинської міської ради Чернігівської області, Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі – КП «НУВКГ»), у якому просить:
- визнати незаконним та скасувати правовий акт iндивiдуальної дії - рішення № 24-62/2019 62 ceciї VII скликання Нiжинської міської ради Чернiгівської області вiд 23 жовтня 2019 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної дiлянки та надання у постiйне користування комунальному пiдприємству «Нiжинське управління водопровiдно — каналізаційного господарства» земельної дiлянки площею 0,0648 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 7410400000:03:009:0158) для розміщення та експлуатації основних, пiдсобних i допомiжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподiлення газу, постачання пари та гарячої води, збирания, очищения та розподiлення води);
- зобов`язати вiдповідачів передати їй земельну дiлянку 0,0648 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 7410400000:03:009:0158);
- встановити земельний сервітут відповідачу КП «Ніжинське управління водопровідно- каналіаційного господарства» на користування земельною дiлянкою площею 38,47 кв м, на якій розміщена каналізаційно - насосна станція.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником 1/3 частки житлового будинку по АДРЕСА_2 . Земельна ділянка, на якій розташований будинок, перебуває у власності територіальної громади міста Ніжина. Між співвласниками будинку склався порядок користування. Згідно технічного паспорту на будинок земельна ділянка має площу 1936 кв м, під городом – 1465 кв. м. В кінці її городу розташована будівля каналізаційно-насосної станції (далі – КНС), що перебуває на балансі КП «НУВКГ». Адреса земельної ділянки, що перебуває у її користуванні: АДРЕСА_2 , а частина земельної ділянки, що знаходиться під КНС, має іншу адресу. Рішенням 62 ceciї VII скликання Ніжинської міської ради № 24-62/2019 вiд 23.10.2019 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної дiлянки та надано у постiйне користування КП «НУВКГ» земельну дiлянку площею 0,0648 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 7410400000:03:009:0158) для розміщення та експлуатації основних, пiдсобних i допомiжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподiлення газу, постачання пари та гарячої води, збирания, очищения та розподiлення води. Зазначене рішення є незаконним тому, що при його прийнятті порушено її права, як суміжного землекористувача з яким не було погоджено межі суміжної земельної ділянки. Передана ж в постійне користування КП «НУВКГ» земельна ділянка знаходиться фактично посеред городу позивачки, її розміри не відповідають потребам для обслуговування будівлі каналізаційно-насосної станції та є занадто великою. Приймаючи оскаржуване рішення Ніжинська міська рада Чернігівської області не дотрималась вимог ст. 59 Закону України «Про землеустрій» щодо забезпечення рівних можливостей набуття у власність та користування земельних ділянок як фізичними так і юридичними особами.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання передати земельну ділянку і встановлення земельного сервітуту відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується право власності позивачки на 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а тому як співвласниця вказаного домоволодіння, вона має право користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Однак, доказів про наявність у позивачки права власності на земельну ділянку чи права користування з визначенням межі такої ділянки матеріали справи не містять. Площа земельної ділянки, яка обліковувалася і перебувала у користуванні колишніх та нинішніх власників домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ), змінювалась, а межі земельної ділянки, якою користується позивачка, в натурі (на місцевості) не визначені. При цьому, містяться відомості за 23.07.1953 у генеральному плані ділянки АДРЕСА_4 про вилучення під будівництво військової частини НОМЕР_1 м. кв., та у довідці військової частини НОМЕР_2 від 08.04.1953 №1052 про зайняття військовою частиною під будівництво станції перекачки 360 м. кв. земельної площі строком з 10.04.1953 до 10.08.1953 і що наступні роки збудована споруда займатиме земельну площу 100 м. кв., а також у договорі купівлі-продажу від 25.04.1955 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1/6 частини будинку по АДРЕСА_4 , щодо розташування будинку на земельній ділянці мірою 2397 м. кв., а також у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 02.11.2007 щодо розташування житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд на земельній ділянці площею 1936 кв. м. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Позивачка в апеляційній скарзі вказує на те, що призначена по справі судова земельно-технічна експертиза не була проведена у повному обсязі. Подане експертом клопотання про уточнення питань та витребування документів, необхідних для повного дослідження, зокрема проекту будівництва КНС було задоволено частково, а запитувані документи не були направлені. Фактичне ухилення суду від дослідження ключових доказів свідчить про порушення принципу змагальності та об`єктивності, що призвело до помилкового висновку про відсутність порушеного права позивачки. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивачка не має права власності на земельну ділянку за адресою : АДРЕСА_2 , а тому не може вважати свої права порушеними. З таким висновком не погоджується ОСОБА_1 та вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується фактичне та правомірне користування земельною ділянкою протягом десятиліть, що судом безпідставно проігноровано. За позицією особи, яка подала апеляційну скаргу судом першої інстанції не було взято до уваги, що жодного погодження з нею, як суміжним користувачем, меж сусідньої земельної ділянки не було, а тому вважати рішення 62 ceciї VII скликання Ніжинської міської ради № 24-62/2019 вiд 23.10.2019 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної дiлянки та надання у постiйне користування КП «НУВКГ» законним неможливо.
У відзиві на апеляційну скаргу Ніжинська міська рада Чернігівської області просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Відповідач Ніжинська міська рада Чернігівської області звертає увагу суду на те, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що позивачка набула у власність 1/3 частину домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке розташоване на земельній ділянці 1936 кв.м., тобто вже без урахування вилученої земельної ділянки на користь військової частини. Водночас, заявниця не долучила до матеріалів справи жодного належного та допустимого доказу , який підтверджує, що позивачка: має право власності чи користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 ; має переважне право на користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158; нею вчинялись дії щодо набуття права власності чи користування на земельну ділянку з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158 чи її частин; земельна ділянка виділена згідно оскаржуваного рішення для обслуговування каналізаційно-насосної станції площею 0,0648 га з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158 накладається на земельну ділянку, що перебуває у власності чи користуванні заявниці; земельна ділянка з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158, яка розташована біля будівлі каналізаційно-насосної станції відноситься до земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 . Приймаючи оскаржуване рішення Ніжинська міська рада Чернігівської області діяла на підставі вимог діючого земельного законодавства та у межах своєї компетенції.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
По справі встановлено, 06.04.1951 нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким спадкоємцями померлої ОСОБА_4 є її діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . До складу спадкового майна входить 5/6 домоволодіння розташованого на земельній ділянці мірою в 3497 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 12). 
23.07.1953 у генеральному плані ділянки АДРЕСА_4 начальником КП «Ніжинське МБТІ» зроблено запис про вилучення під будівництво військової частини НОМЕР_1 м. кв., зроблено виправлення про загальну земельну площу – 2397,6 м. к.в., під городом – 661,2 м. кв. (а.с. 14). 
Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.04.1953 №1052, виданої ОСОБА_6 , на її земельній ділянці домоволодіння по АДРЕСА_4 , за узгодженням з Міськжитлоуправлінням м. Ніжин, зайнято військовою частиною під будівництво станції перекачки 360 м. кв. земельної площі строком з 10.04.1953 до 10.08.1953. В наступні роки збудована споруда буде займати земельну площу 100 м. кв. (а.с. 10). 
25.04.1955 між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу 1/6 частини будинку по АДРЕСА_4 , розташованого на земельній ділянці мірою 2397 м. кв. (а.с. 34).
02.11.2007 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадкоємцем ОСОБА_9 є його мати ОСОБА_1 . Спадкове майно складається з 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , що розташовані на земельній ділянці площею 1936 кв. м. (а.с. 18).
У технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_2 , складеному 24.09.2007, зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці площею 1936 м. кв., в тому числі під городом 1465м. кв., земельна ділянка S=1936 м. кв. затверджена рішенням виконкому за №429 від 09.08.1979 (а.с. 15-16). 
З викопіювання з Генерального плану м. Ніжин Чернігівської області, затвердженого рішенням Ніжинської міської ради № 11-29/2017 від 04.10.2017 року вбачається визначення меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 та меж земельної ділянки відведеної для обслуговування каналізаційно-насосної станції, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . ( а.с.35 т.1) 
Згідно з рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 26.10.2006 №524 «Про затвердження актів прийняття-передачі військового майна військових містечок № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 » затверджено акти прийняття-передачі військового майна військових містечок № 1, НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 з балансу управління житлово-комунального господарства тат будівництва на баланс комунального підприємства житлово-експлуатаційна контора «Північ» та на баланс комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно - каналізаційного господарства», у тому числі перекачувальної станції по вул. Євлашівська, 1954 року введення в експлуатацію (а.с. 68-69). 
За інформаційною довідкою комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно - каналізаційного господарства» від 12.02.2022 каналізаційно-насосна станція за адресою АДРЕСА_1 , за інвентарним номером 10312005 перебуває на балансі підприємства з 2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 26.10.2006 №524.
Відповідно до п. 1.10 рішення Ніжинської міської ради № 20-47/2014 від 09.01.2014 «Про присвоєння адрес» будівлі каналізаційної насосної станції комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно - каналізаційного господарства» присвоєно адресу; м. Ніжин, вул. Євлашівська, буд. 12Б (а.с. 71).
Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 05.12.2013 комунальним підприємством «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» за адресою м. Ніжин, вул. Євлашівська, 12Б розташована будівля «Каналізаційно-насосна станція» 1954 року побудови. Площа забудови 38,5 м. кв. Основна площа 25,3 м. кв. (а.с. 72-77).
28.09.2018 на 43 сесії VII скликання Ніжинською міською радою прийнято рішення № 36-43/2018 «Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердження проектів землеустрою, припинення права користування земельними ділянками, надання земельних ділянок юридичним особам». Згідно пункту 1 цього рішення Ніжинською міською радою надано дозвіл комунальному підприємству «Ніжинське управління водопровідно - каналізаційного господарства» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 0,0900 га за адресою: АДРЕСА_1 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води). На земельній ділянці розміщена каналізаційно-насосна станція (а.с. 36-40).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суд від 20.06.2019 у справі № 620/1035/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне підприємство "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" про визнання протиправним та скасування рішення, а саме пункт 1 рішення 43 сесії 7 скликання Ніжинської міської ради від 28.09.2018 щодо надання дозволу комунальному підприємству «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 0,0900 га за адресою: м. Ніжин, вул. Євлашівська, буд. 12-Б для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (а.с. 41-42). 
Рішенням № 24-62/2019 62 ceciї VII скликання Нiжинської міської ради Чернiгівської області вiд 23.10.2019 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної дiлянки та надано у постiйне користування КП «НУВКГ» земельну дiлянку площею 0,0648 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 7410400000:03:009:0158) для розміщення та експлуатації основних, пiдсобних i допомiжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподiлення газу, постачання пари та гарячої води, збирания, очищения та розподiлення води). Обмеження у використанні земельних ділянок площею 0,0576 га встановлено у формі охоронної зони навколо інженерних комунікацій (а.с. 6-7).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, 26.11.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №34389570 про державну реєстрацію права комунальної власності територіальної громади в особі Ніжинської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158 площею 0,0648 га. Підставою державної реєстрації вказано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». Одночасно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №34389685 про державну реєстрацію за КП «НУВКГ» речового права – права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158. Підставою державної реєстрації вказано рішенням № 24-62/2019 62 ceciї VII скликання Нiжинської міської ради Чернiгівської області вiд 23.10.2019 (а.с. 13, 43-45, 78-79). 
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
У разі прийняття органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, таке рішення визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).
Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними рішень про передачу у власність чи у постійне користування земельними ділянками.
У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11, від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17, постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №297/1903/16-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 540/861/16-ц вказала, що захист прав позивача, порушеного внаслідок накладення земельних ділянок, шляхом визнання недійсними рішення сільської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку і скасування його державної реєстрації є ефективним способом захисту порушеного права чи інтересу.
Вважаючи, що її цивільне право на користування земельною ділянкою порушене, ОСОБА_1 обрала правильний спосіб захисту цивільного права. 
В свою чергу розглядаючи заявлені позовні вимоги, суди насамперед повинні з`ясувати на підставі належних та допустимих доказів у справі чи наявні порушення прав позивача.
Так, у апеляційній скарзі заявник посилається на те, що суд першої інстанції неправильно керувався тим, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується фактичне та правомірне користування земельною ділянкою, межі якої не виділені в натурі на місцевості.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц зазначила, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивачки порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які беззаперечно вказували б, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.
Ухвалою суду від 30.06.2022 року за клопотанням позивачки у справі призначено судову земельно-технічну експертизу проведення якої доручено судовому експерту Солдатовій В.С.( а.с.95-96 т.1)
На вирішення експертизи були поставлені наступні питання: 
1) Чи відповідає розроблена технічна документація щодо відведення земельної ділянки та надана у постійне КП «НУВКГ» земельна ділянка площею 0,648 га за адресою за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництво та розподілення газу, полстачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води) та її затвердження вимогам земельного законодавства і іншим дормативним документам з питань землеустрою та землекористування? Якщо не відповідає, то в чому полягають невідпоідності?
2) Чи відповідає фактичне розташування будівлі межам та площі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158 та яка площа земельної ділянки необхідна для обслуговування споруди каналізаційно-насосної станції?
Однак, користуючись своїми процесуальними правами, ОСОБА_1 на вирішення зазначеної вище експертизи не ставила питань накладання земельних ділянок : яка перебуває в її користуванні та виділена у користування КП «НУВКГ» для обслуговування споруди каналізаційно-насосної станції, вважаючи, що як власник суміжної земельної ділянки має право ставити на вирішення питання можливості доказування факту виділення земельної ділянки для обслуговування споруди каналізаційно-насосної станції в більшому розмірі на підставі інших доказів.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Матеріали справи не містять доказів меж земельної ділянки, яка виділена у користування за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 1936 м. кв., в тому числі під городом 1465м. кв. Саме така площа земельної ділянки виділена в користування мешканцям цього будинку на підставі рішення виконкому за №429 від 09.08.1979 року.
Позивачка успадкувавши після ОСОБА_9 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , що розташовані на земельній ділянці площею 1936 кв. м., відповідно має право у відповідності до приписів ст. 1218 ЦК України на право користування тільки зазначеним розміром земельної ділянки.
В свою чергу ОСОБА_1 порушуючи питання про відповідність розмірів земельної ділянки необхідної для обслуговування та розміщенння каналізаційно-насосної станції розмірам земельної ділянки виділеної для її обслуговування оскаржуваним рішенням ради просила призначити у справі судову експертизу.
Відповідно до висновку експерта Солдатової В.С. за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 05.05.2025 №22-22, будівля каналізаційно-насосної станції фактично розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158, що передана на праві постійного користування КП «НУВКГ». Вирішити питання стосовно визначення площі земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування споруди каналізаційно-насосної станції не виявляється можливим. Крім того, в рамках виконання судової земельно-технічної експертизи, судовим експертом, зокрема, можуть бути розроблені варіанти підходу та проїзду до земельних ділянок та варіанти розподілу (порядку користування) земельними ділянками між співвласниками. В даному випадку власником земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158 є територіальна громада в особі Ніжинської міської ради, користувачем вказаної земельної ділянки одноосібно виступає КП «НУВКГ». Отже, питання щодо розробки технічно можливих варіантів для влаштування проїзджу (проходу) по земельній ділянці з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158 до будівлі каналізаційно-насосної станції від дороги, позначеної на плані земельної ділянки літерами А-Б, знаходиться поза межами компетенції судового експерта (а.с. 142-195).
Також в описовій частині зазначеного вище висновку вказано: що згідно рішення 62 сесії VII скликання Ніжинської міської ради від 23 жовтня 2019 року № 24-62/2019 було затверджено проект землеустрою щодо відведення та надання у постійне користування Комунальному підприємству « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» земельної ділянки площею 0.0648 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 7410400000:03:009:0158) для розміщення та експлуатації основних,підсобних і допоміжніх будівель та споруд технічної інфраструктури ( виробництво та розміщення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води. В рішенні також зазначалось, що обмеження у використанні земельних ділянок площею 0.0576 га встановлено у формі охоронної зони навколо інженерних комунікацій. Згідно плану фактичного користування, на дату проведення обстеження, орієнтовна фактична площа земельної ділянки, що знаходиться в користуванні Комунального підприємства « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» становить 0,0572 га. Крім будівлі каналізаційно-насосної станції, яка фактично має площу забудови 36.00кв.м., на земельній ділянці, що знаходиться в користуванні Комунального підприємства « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства», розташована господарська будівля, документи на право власності на яку відсутні в матеріалах справи. Зі збірного плану експертом встановлено, що фактично, будівля каналізаційно-насосної станції дійсно розташована на території земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158, що була передана на праві постійного користування Комунальному підприємству « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства». Частина земельної ділянки, що знаходиться в користуванні Комунального підприємства « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» орієнтовною площею 0.0053 га зорана під город. Частина землі міської ради, що використовується як проїзд орієнтовною площею 0.0086 га також зорана під город, користувач якого є невідомим. Для споруд централізованих систем очищення господарсько-побутових стічних вод потрібно передбачати зони санітарної охорони, обладнані відповідно до нормативів, які регулюються Законом України « Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України « Про охорону навколишнього природного середовища», ДСП №173-96 « Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів», ДБН В.2.2-15:2019 « Планування та забудова територій». В жодному разі територія санітарно-захисної смуги не повинна розглядатись як резерв нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту об`єктів підприємства чи розширення селищної території. Захисні охоронні зони необхідно передбачати на всіх каналізаційних самопливних і напірних мережіх, що проектуються або реконструюються, а також на існуючих мережах з метою попередження травматизму, інших прикрих випадків при виникненні провалів у місцях пошкоджень склепінь каналізаційних мереж або при аваріях на них. Розміри захисних охоронних зон каналізаційних мереж повинні бути до 10 м і більше в залежності від заглиблення і призми обвалення. 
Також у висновку зазначено, що в описі меж зазначено, що по межі від точки А до точки Б, яка має загальну довжину 26.25м, знаходяться землі загального користування, по межі від точки Б до точки В, що має довжину 23.98 м знаходиться земельна ділянка ОСОБА_10 , по межі від точки В до точки Г, що має довжину 5,04 м, знаходиться земельна ділянка ОСОБА_11 з кадастровим номером 7410400000:03:009:0124, по межі від точки Г до точки Д, що має загальну довжину 17,95 м знаходиться земельна ділянка ОСОБА_11 , по межі від точки Д до точки Е, що має загальну довжину 8.67 м, знаходиться земельна ділянка ОСОБА_11 кадастровим номером 7410400000:03:009:0114, по межі від точки Е до точки А, що має довжину 21.02 м. Всі дані плану земельної ділянки відповідають даним, що занесені до Державного земельного кадастру. На плані земельної ділянки та в Державному земельному кадастрі нанесено будівлю каналізаційно-насосної станції площею 0,0036га.
Таким чином, оцінюючи встановлені в експертному висновку обставини та враховуючи наявні в матеріалах справи технічний паспорт, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно колегія суддів приходить до висновку про те, що розмір виділеної у користування Комунальному підприємству « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» земельної ділянки згідно рішення 62 сесії VII скликання Ніжинської міської ради від 23 жовтня 2019 року № 24-62/2019 відповідає розмірам та вимогам визначеним у Законі України « Про регулювання містобудівної діяльності», Законі України « Про охорону навколишнього природного середовища», ДСП №173-96 « Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів», ДБН В.2.2-15:2019 « Планування та забудова територій». 
Доводи ОСОБА_1 про те, що розмір споруди будівлі каналізаційно-насосної станції займає площу розміром 0,0036га, тому саме такий розмір земельної ділянки і повинен бути виділений для її користування, суперечить вимогам діючого законодавста, адже для обслуговування таких споруд обов`язково відводиться захисна охоронна зона. В даному випадку оскаржуваним рішенням ради було встановлено обмеження у використанні земельної ділянки площею 0.0576 га у формі охоронної зони навколо інженерних комунікацій. Також відведена для обслуговування будівлі каналізаційно-насосної станції має розміри з врахуванням відстані від будівлі для охоронної зони не менше 10 м.
Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що позивачка ОСОБА_1 не довела суду належними, достатніми та переконливими доказами, що оскаржуваним рішенням Ніжинської міської ради Чернігівської області були порушені права позивачки як суміжного землекористувача через виділення у користування Комунальному підприємству « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» земельної ділянки у більшому розмірі ніж це необхідно та передбачено діючим законодавством.
Крім того, не може бути підставою для задоволення позовних вимог непогодження з ОСОБА_1 , як суміжним землекористувачем, меж земельної ділянки виділеної у користування Комунальному підприємству « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства».
Так, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14 (провадження № 14-552цс18) та у справі № 350/67/15 (провадження № 14-652цс18), стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, необхідно вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки, правового значення вони не мають.
У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.
Також суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо ухилення судом першої інстанції від дослідження ключових доказів та порушення принципу змагальності та об`єктивності, оскільки судом було забезпечено розгляд справи та суд сприяв сторонам у наданні доказів, яким було надано належну оцінку. Подане експертом клопотання про уточнення питань та витребування документів, необхідних для повного дослідження, зокрема проекту будівництва КНС було задоволено. У зв`язку з відсутністю таких документів у відповідача Комунального підприємства « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства», про що останнім було повідомлено суд, такі документи не були надані судом експерту.
Питання компетенції органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин врегульовані статтями 26, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», де передбачені власні (самоврядні) повноваження (які належать до компетенції органів місцевого самоврядування) та делеговані повноваження (які належать до компетенції органів виконавчої влади, проте держава їх частину надала виконавчим органам рад).
Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить:
а) розпорядження землями комунальної власності територіальних громад;
б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;
в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;
г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу;
ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;
д) організація землеустрою;
е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;
Таким чином, розпорядження землями комунальної власності територіальної громади м. Ніжина належать до виключної компетенції Ніжинської міської ради і відносяться до її дискреційних повноважень, які не можуть бути замінені судовим рішенням.
Отже позовні вимоги про зобов`язання відповідачів передати земельну ділянку 0,0648 га розташовану за адресою АДРЕСА_1 з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158 позивачу ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Відповідно до статті 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; в-3) право на користування земельною ділянкою для потреб дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені статтею 98 цього Кодексу; в-4) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташваної на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; ж-1) право на будівництво та проходження інженерних, кабельних, трубопровідних мереж, необхідних для повноцінного функціонування індустріальних парків; з) інші земельні сервітути.
Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (стаття 100 ЗК України).
Відповідно до статті 101 ЗК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам.
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просила також суд встановити земельний сервітут відповідачу Комунальному підприємству « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користування земельною ділянкою площею 38.47 кв.м. на якій розміщена каналізаційно-насосна станція.
Оскільки позивачка недовела суду належними, достатніми та переконливими доказами порушення своїх прав при виділенні у користування земельної ділянки з кадастровим номером 7410400000:03:009:0158 Комунальному підприємству « Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» то відповідно не підлягають задоволенню позовні вимоги про встановлення сервітуту.
Крім того, з позовом про встановлення сервітуту має можливість звернутись власник або землекористувач суміжної земельної ділянки, а також інша особа, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.
Таким чином, звернення з позовом про встановлення земельного сервітуту для іншої особи діючим законодавством не передбачено.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Виходячи з вище вказаного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з мотивів викладених у мотивувальній частині цієї постанови.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір за розгляд справи судо апеляційної інстанції. Оскільки суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог змінивши лише мотиви такої відмови, то з позивачки на користь держави підлягає стягненню чудовий збір у розмірі 4465.80 грн.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_13 ) на користь держави 4465.80 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 20 березня 2026 року. 

Головуючий: Судді: