Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року Справа№200/99/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКОН ЛТД» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКОН ЛТД» звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (відповідач-1), Головного управління ДПС у Хмельницькій області (відповідач-2) та Головного управління ДПС у Донецькій області (відповідач-3) про визнання протиправними дій відповідача-1 щодо порядку проведення фактичних перевірок, за результатами яких складено акти фактичних перевірок № 719/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, № 720/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, № 721/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року; визнання протиправними дій відповідача-2 щодо порядку проведення фактичної перевірки, за результатами якої складено акт фактичної перевірки № 22293/22-01-09-01/20334631 від 14.11.2025 року; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача-3: за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року № 8563/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн; за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року № 8559/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн; за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року № 8560/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн; за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року № 8565/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18 березня 2026 року в порядку письмового провадження.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 березня 2026 року відкладено підготовче засідання на 26 березня 2026 року в порядку письмового провадження.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичні перевірки підприємства за результатами яких складено акти перевірки № 719/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, № 720/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, № 721/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, а також Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку, за результатами якої складено акт перевірки №22293/22-01-09-01/20334631 від 14.11.2025 року. На підставі виявлених відповідачами 1 та 2 у ході перевірки порушень, відповідачем 3 прийняті спірні податкові повідомлення-рішення за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року № 8563/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн; за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року № 8559/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн; за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року № 8560/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн; за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року № 8565/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн.
Позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням вимог чинного податкового законодавства. Позивач вказує, що відповідачем-1 та відповідачем-2 було здійснено не фактичні перевірки місць зберігання пального ТОВ «МАКОН ЛТД», а було проведено перевірки, які за своєю суттю підпадають під визначення «документальної перевірки». Проведення фактичних перевірок за період з 01.01.2025 року по 03.11.2025 року щодо встановлення необхідності реєстрації акцизних складів в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового свідчить про порушення співробітниками відповідача-1 та відповідача-2 під час здійснення фактичних перевірок положень п.п. 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та статті 80 ПК України, де зазначено, що фактична перевірка проводиться за місцем фактичного провадження платника податків діяльності щодо наявності ліцензії, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обігу підакцизних товарів. Тобто на думку позивача, у контролюючого органу відсутня можливість проводити фактичні перевірки щодо встановлення нереєстрації акцизних складів в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. 
Щодо перевищення обсягу пального понад 1 000 куб.м. та нереєстрації акцизних складів в системі електронного адміністрування реєстрації пального та спирту етилового, позивач посилається на те, що відповідно до положень податкового кодексу визначено, що не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: у споживчій тарі до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками; при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктом господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки. Отже, реалізація пального є фізична передача пального з акцизного складу/акцизного складу пересувного для власного споживання або промислової переробки, проте передача пального на власні потреби суб`єктом, що не є розпорядником акцизного складу, реалізацією пального не вважається. Позивач вказує, що висновки відповідачів, стосовно нереєстрації акцизних складів за місцями зберігання пального не відповідають фактичним обставинам, оскільки зберігання ТОВ «МАКОН ЛТД» пального у стаціонарних ємностях за період з 01.01.2025 року по 03.11.2025 року у обсязі 851675 літрів не перевищує обсяг 1000 куб. м. пального і тому не підпадає під поняття «акцизний склад» і, відповідно такий склад не потрібно було реєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, відповідно відсутній склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України у вигляді накладання штрафу 1 000 000,00 грн.
Також позивач наголошує, що прийняті відповідачем-3 податкові повідомлення – рішення, є протиправними, оскільки вважає, що нормами п. 128-1.2 ст. 128 ПК України не передбачено, що штраф застосовується за нереєстрацію кожного акцизного складу, дана норма передбачає, що загалом відсутність реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку передбачає застосування до платника податку штрафної санкції у сумі 1 000 000,00 грн.
З огляду на зазначені обставини позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Відповідач-1 не погодившись з викладеними у позовній заяві обставинами надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних обставин. Посилається на те, що податковим органом фактично була реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, у зв`язку з чим наказ не є таким, що порушує права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, а відтак, задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки, по-перше, такий наказ відповідача не є юридично значимим для позивача, по-друге, після проведення перевірки права платника податків можуть порушувати лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Також відповідач-1 зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України при визначені перевищення обсягу пального понад 1 000 000 куб. м. враховується обсяг пального отриманого від постачальників безпосередньо в баки спеціальної техніки, а виключається тільки обсяг пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії. В той же час, положення пп. 14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України не передбачають розмежування по надходженню пального на кожне окреме приміщення або територію, а визначають виключно загальний обсяг отриманого пального суб`єктом господарювання протягом календарного року. Відповідно, у випадку, якщо протягом календарного року суб`єкт господарювання отримує пальне в обсягах, що перевищують 1 000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), він зобов`язаний до часу, коли буде здійснена господарська операція, в результаті якої виникнуть обставини, які зумовлять обов`язок реєстрації акцизного складу, зареєструвати останній. Тобто, саме з моменту, коли платник податків вже достеменно знає, що відпадає хоча б одна з обов`язкових умов, передбачена абзацом шостим підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України, він зобов`язаний здійснити реєстрацію акцизного складу. Оскільки позивач не провів реєстрацію акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, до нього підлягають застосуванню положення п.128-1.2 ст.128-1 Податкового кодексу України в частині накладення штрафу.
З огляду на зазначені обставини, відповідач-1 вважає, що під час проведення перевірки діяв у межах та спосіб визначений чинним законодавством, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.
Відповідач-2 не погодившись з доводами позивача викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Щодо підстав проведення фактичної перевірки ТОВ «Макон ЛТД» відповідач зазначає, що системний аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального).
Стосовно зауваження позивача до змісту фактичної перевірки та періоду діяльності, який перевірявся відповідач вказує, що позивач хибно трактує поняття фактичної перевірки. На думку відповідача, слово «фактична» у терміні «фактична перевірка» означає, що така перевірка здійснюється саме за місцем фактичного провадження платником податків господарської діяльності, а не перевірка дотримання платником податків вимог закону у поточний (фактичний) момент. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм не тільки податкового, а й іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Також, відповідач вказує, що ПК України не встановлені обмеження щодо максимального періоду, що може перевірятися фактичною перевіркою з питань порушень вимог податкового законодавства, а також порушень вимог іншого законодавства, при цьому такий період однозначно не перевищуватиме 1095 днів, адже обмежується строком застосування санкції за виявлене порушення.
Відповідач зокрема наголошує, що норми ПК України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних ЄРАН, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Щодо порушення позивачем обов`язку зареєструвати акцизний склад у СЕАРПСЕ відповідач вважає, що територія за адресою: Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, село Гуменці, вулиця Хмельницьке шосе, буд. 1, де ТОВ «Макон ЛТД» здійснює діяльність, підпадає під визначення акцизного складу, а позивач, як розпорядник акцизного складу (пального), був зобов`язаний зареєструвати цей акцизний склад в СЕАРПСЕ, оскільки позивачем за вказаною адресою здійснюється діяльність з розливу, навантаження-розвантаження та зберігання пального. Перевіркою встановлено, що загальний обсяг придбання (отримання) пального ТОВ «Макон ЛТД» за період з 01.01.2025 року по 01.11.2025 року згідно даних ЄРАН, які є додатком 3 до акта склав 1 327 885,09 літра пального (з урахуванням коригуючих), в тому числі: 1 304 500,22 літра (за напрямком використання «0», тобто на місця зберігання пального), 11 516,86 літра (за напрямком використання «4», тобто реалізація у паливний бак транспортного засобу або тару споживача з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним), 11 868,01 літра (за напрямком використання «6», реалізація пального з акцизного складу пересувного у паливний бак транспортного засобу або обладнання, пристрою). Враховуючи пункт б) абз. 2 п.п. 14.1.6, п.п. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 та пункт б) абз. 6 пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, ТОВ «Макон ЛТД» будучи суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як користувач території за адресою Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, село Гуменці, вулиця Хмельницьке шосе, буд. 1, де здійснюється діяльність з розливу, навантаження-розвантаження, зберігання пального, отримавши протягом календарного року пальне в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів, зобов`язаний зареєструвати акцизний склад за адресою Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, село Гуменці, вулиця Хмельницьке шосе, буд. 1 у СЕАРПСЕ.
Окрім цього, відповідач-2 наголошує, що під час перевірки взагалі не встановив та не зазначив у своєму акті який саме обсяг пального міг зберігатися за адресою Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, село Гуменці, вулиця Хмельницьке шосе, буд. 1 чи зберігалося пальне взагалі позивачем в стаціонарних ємностях з моменту перевищення надходжень обсягу пального більш ніж 1 000 куб. м. (пункт «б» пп. 14.1.6 п. 14.1 статті 14 ПКУ), що є важливим моментом для встановлення складу правопорушення щодо не реєстрації акцизних складів в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового з вини платника податку, за що передбачена відповідальність п. 128-1.2 ст. 128-1 Податкового кодексу України у вигляді накладення штрафу в розмірі 1 000 000 грн.». Законодавець, при визначенні ПК України обов`язку платника податку – розпорядника акцизного складу реєструвати усі акцизні склади в СЕАРПСЕ абзацом 2 пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачив виключення, при сукупності яких приміщення або територія не є акцизним складом (пального). Однак, якщо приміщення або територія відповідає пункту б) абз. 1 пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України (визначення акцизного складу) і при цьому не відповідає хоча б одному з критеріїв абз. 2 пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України (що не є акцизним складом), то такі приміщення або територія є акцизним складом (пального). У даному випадку ТОВ «Макон ЛТД» як користувач території, яка підпадає під визначення акцизного складу, отримав протягом календарного року пальне в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів і, відповідно, така територія має бути зареєстрована в СЕАРПСЕ. При цьому: не має значення, який саме обсяг пального міг зберігатися на акцизному складі, адже в пункті б) абз. 1 пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України (визначення акцизного складу) вказано, що це територія, де здійснюється, зокрема діяльність з розливу, навантаження-розвантаження та зберігання пального. Як встановлено перевіркою на територію за адресою: Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, село Гуменці, вул. Хмельницьке шосе, буд. 1 з 04.04.2025 року по 01.11.2025 року доставлено 135 727 л дизпалива, тобто, як мінімум відбувалась діяльність з розливу, навантаження-розвантаження пального, а враховуючи наявність ліцензії на зберігання пального, відповідно, і зберігалось пальне; у пункті б) абз. 2 пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України (що не є акцизним складом) відсутнє формулювання «стаціонарні ємності», натомість там зазначено «розташованих ємностей». Як вже зазначалось, під час перевірки виявлено, що на території за адресою: Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, село Гуменці, вул. Хмельницьке шосе, буд. 1 для зберігання пального позивач використовує вантажний спеціальний вантажозаправник МАЗ 5337; у пункті б) абз. 2 пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України (що не є акцизним складом) відсутня прив`язка обсягу отриманого пального, що не має перевищувати 1000 кубічних метрів до конкретного акцизного складу. Натомість, прив`язка по отриманому обсягу пального стосується власника або користувача акцизного складу. Тобто, береться загальний об`єм пального отриманий суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, а не окремо по акцизним складам якими він користується або володіє. 
З огляду на зазначені обставини відповідач-2 вказує на відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо порядку проведення фактичних перевірок.
Відповідач-3 надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що фактичними перевірками встановлені порушення вимог п. п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Кодексу в частині: незареєстровані в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизні склади. Відповідальність за встановлене порушення передбачена пунктом 128-1.2 статті 128-1 Кодексу, відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу – тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 000 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2000000 гривень. Управлінням контролю за підакцизними товарами при відпрацюванні отриманих матеріалів фактичних перевірок ТОВ «МАКОН ЛТД» виникли спірні питання податкового законодавства щодо застосування штрафних санкцій передбачених статтею 128-1 Кодексу. Спірне питання полягало у тому, в якому розмірі застосувати штрафні санкції, а саме: по кожному акту застосувати штрафні санкції у розмірі 1 000 000 гривень; по одному акту застосувати штрафну санкцію в розмірі 1 000 000 гривень, а по трьом іншим застосувати штрафні санкції у розмірі по 2 000000 гривень, як повторно виявленими порушеннями.
Відповідач-3 вказує, що управлінням розглянуто спірне питання податкового законодавства щодо застосування штрафних санкцій, які виникли при відпрацюванні присланих матеріалів фактичних перевірок ТОВ «МАКОН ЛТД» за результатами яких встановлені факти отримання протягом календарного року пального, що перевищує встановлену граничну межу (1000 кубічних метрів), при цьому платник податків не зареєстрував акцизні склади, чим порушено вимоги пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Кодексу. Недотримання однієї з умов, передбачених пунктом «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1. статті 14 Кодексу, свідчить про належність усіх місць зберігання пального платником до акцизних складів, що зумовлює обов`язок його зареєструвати відповідні об`єкти як акцизні склади.
Відповідач-3 наголошує, що згідно з роз`ясненням ДПС України наданим у листі від 05.08.2025 №19184/7/99-0009-03-01-02-07 зазначено, що під час проведення контрольно-перевірочної роботи та застосування штрафних санкцій щодо незареєстрованих акцизних складів передбаченими пунктом 128-1.2 статті 128-1 Кодексу необхідно застосувати штрафні санкції до платників податків у розмірі 1 000 000 гривень за кожен акцизний склад, який не зареєстрований у СЕАРПСЕ, а при повторному виявленні такого порушення протягом року необхідно застосовувати штрафні санкції до платників податків у розмірі 2 000 000 гривень за кожен акцизний склад. До платника податків ТОВ «МАКОН ЛТД» протягом року не застосовувались штрафи згідно статті 128-1 Кодексу, тому відповідальність за порушення платником щодо незареєстрованих акцизних складів передбачена абзацом 2 пункту 128-1.2 статті 128-1 Кодексу - накладання штрафу в розмірі 1 000 000 гривень за кожен акцизний склад. Виходячи з вищенаведеного, комісія з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок та розгляду спірних питань, що виникають під час або після проведення, документальних та фактичних перевірок прийшла до висновку про те, що по присланим матеріалам фактичних перевірок ТОВ «МАКОН ЛТД» від 11.11.2025 № 719/09-19-09-01/20334631, № 720/09-19-09-01/20334631, № 721/09-19-09-01/20334631 та від 14.11.2025 № 22293/22-01-09-01/20334631 у встановлені терміни винести податкові повідомлення-рішення і застосувати штрафи у розмірі 1 000 000 гривень за кожен незареєстрований акцизний склад. Виходячи з вищевикладеного, за результатами розгляду актів фактичних перевірок від 11.11.2025 № 719/09-19-09-01/20334631, № 720/09-19-09-01/20334631, № 721/09-19-09-01/20334631, від 14.11.2025 № 22293/22-01-09-01/20334631 були застосовані штрафні (фінансові санкції) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями форми «ПС» від 17.12.2025 року: - № 8559/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн; - № 8560/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн; - № 8563/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн; - № 8565/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 000 000,00 грн.
Враховуючи викладене, відповідач-3 наголошує про відсутність підстав для скасування та визнання недійсними спірних податкових повідомлень-рішень.
Позивач надав до суду заперечення на відзив Головного управління ДПС у Донецькій області, відповідно до якого звернув увагу суду на те, що у відзиві ГУ ДПС у Донецькій області зовсім не навело аргументів щодо спростування позиції та вимог Позивача, які гуртуються на поданих до актів перевірок запереченнях разом з паливно-розподільчими відомостями та іншими документами, які підтверджують те, що заправка деякого обсягу дизельного палива здійснювалася постачальниками ТОВ «ІНВЕСТ ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» та ТОВ «СКУБІ ТРЕЙД» при відвантаженні пального відразу безпосередньо в баки транспортних засобів ТОВ «МАКОН ЛТД», про що детально зазначено в позовній заяві; посилання ГУ ДПС у Донецькій області на судову практику, а саме постанову Верховного Суду по справі № 260/4885/22 від 15.01.2024 року в контексті застосування позиції Верховного Суду з аналогічних правовідносин є некоректним.
Посилання ГУ ДПС в Донецькій області на роз`яснення ДПС України, надані у листі від 05.08.2025 19184/7/99-0009-03-01-02-07 щодо застосування до платника податку штрафної санкції у розмірі 1 000 000,00 грн за кожен незареєстрований акцизний склад також є некоректним, оскільки дане роз`яснення прямо протирічить нормі, викладеній в п.128-1.2 ст. 128-1 Податкового кодексу України.
На підставі викладеного просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКОН ЛТД» зареєстровано в якості юридичної особи 22.04.1992 року, та включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ 20334631. Основним видом економічної діяльності ТОВ «МАКОН ЛТД» згідно коду КВЕД є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
Відповідач-1 - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, Відповідач-2 - Головне управління ДПС у Хмельницькій області, Відповідач-3 - Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктами владних повноважень, на яких чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.
Судом встановлено, що ТОВ «МАКОН ЛТД» має ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), а саме: від 23.02.2024 року № 09030414202400027, від 03.04.2024 року № 09090414202400086, від 17.09.2025 року № 09190424202500078, від 03.04.2025 року № 222204414202500608, що також підтверджується відповідачами по справі.
З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області відповідно до п.п 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у період з 03.11.2025 року по 11.11.2025 року на підставі наказу від 03.11.2025 року № 2686-п та направлень від 03.11.2025 року № 4913, № 4914 проведено фактичну перевірку ТОВ «МАКОН ЛТД» за місцем зберігання пального за адресою: Івано-Франківський р-н, с. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, Межигірсько - Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська») з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обліку пального контроль за виконання якого покладено на органи ДПС, за результатами якої складено акт перевірки від 11.11.2025 року № 719/09-19-09-01/20334631.
За висновками проведеної перевірки встановлено порушення пп. 230.1.2 (б) п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме ТОВ «МАКОН ЛТД» станом на 03.11.2025 року акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не зареєстрований (відповідальність передбачена п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України).
Крім того, встановлено порушення п. 5 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державне регулювання виробництву та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» невідповідність відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обліку пального та/або документів, доданих до заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, фактичним даним, виявлених контролюючим органом у ході перевірки та зафіксованим в акті такої перевірки, а саме за адресою: Івано-Франківський р-н, с. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, Межигірсько – Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська»), відсутня ємність місткістю 9130 літрів, яка вказана ТОВ «МАКОН ЛТД» в заяві на одержання ліцензії на право зберігання пального (виключно для власного споживання чи промислової переробки) від 23.02.2024 року № 09030414202400027.
Не погодившись з висновками викладеними у акті перевірки від 11.11.2025 року № 719/09-19-09-01/20334631 позивачем на адресу відповідача-1 були скеровані заперечення на акт фактичної перевірки.
11.12.2025 року Головним управління ДПС в Івано - Франківській області було надано відповідь на заперечення позивача № 17717/6/09-19-09-01-06 «Про надання відповіді на заперечення», відповідно до якого зазначено, що комісія з розгляду заперечень на акт фактичної перевірки прийшла до висновку про те, що надане платником податків заперечення на акт фактичної перевірки від 11.11.2025 року № 719/09-19-09-01/20334631 та документи надані до даного заперечення, не спростовують порушень норм чинного законодавства, які зазначені в акті фактичної перевірки.
Також Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області відповідно до п.п 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у період з 03.11.2025 року по 11.11.2025 року на підставі наказу від 03.11.2025 року № 2685-п та направлень від 03.11.2025 року № 4909, № 4910 проведено фактичну перевірку ТОВ «МАКОН ЛТД» за місцем зберігання пального за адресою: Івано-Франківський р-н, с. Дубівці, вул. Залізнична, буд. 1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обліку пального контроль за виконання якого покладено на органи ДПС, за результатами якої складено акт перевірки від 11.11.2025 року № 720/09-19-09-01/20334631.
Проведеною перевіркою встановлено порушення пп. 230.1.2 (б) п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме ТОВ «МАКОН ЛТД» станом на 03.11.2025 року акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не зареєстрований (відповідальність передбачена п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України).
Не погодившись з висновками викладеними у акті перевірки від 11.11.2025 року № 720/09-19-09-01/20334631 позивачем на адресу відповідача-1 були скеровані заперечення на акт фактичної перевірки.
11.12.2025 року Головним управління ДПС в Івано - Франківській області було надано відповідь на заперечення позивача № 17719/6/09-19-09-01-06 «Про надання відповіді на заперечення», відповідно до якого зазначено, що комісія з розгляду заперечень на акт фактичної перевірки прийшла до висновку про те, що надане платником податків заперечення на акт фактичної перевірки від 11.11.2025 року № 720/09-19-09-01/20334631 та документи надані до даного заперечення, не спростовують порушень норм чинного законодавства, які зазначені в акті фактичної перевірки.
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області відповідно до п.п 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у період з 03.11.2025 року по 11.11.2025 року на підставі наказу від 03.11.2025 року № 2687-п та направлень від 03.11.2025 року № 4911, № 4912 проведено фактичну перевірку ТОВ «МАКОН ЛТД» за місцем зберігання пального за адресою: Івано-Франківський р-н, Надвірнянський р-н, с. Пасічна, вул. Софії Галечко, 430 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обліку пального контроль за виконання якого покладено на органи ДПС, за результатами якої складено акт перевірки від 11.11.2025 року № 721/09-19-09-01/20334631.
Проведеною перевіркою встановлено порушення пп. 230.1.2 (б) п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме ТОВ «МАКОН ЛТД» станом на 03.11.2025 року акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не зареєстрований (відповідальність передбачена п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України).
Не погодившись з висновками викладеними у акті перевірки від 11.11.2025 року № 721/09-19-09-01/20334631 позивачем на адресу відповідача-1 були скеровані заперечення на акт фактичної перевірки.
11.12.2025 року Головним управління ДПС в Івано - Франківській області було надано відповідь на заперечення позивача № 17715/6/09-19-09-01-06 «Про надання відповіді на заперечення», відповідно до якого зазначено, що комісія з розгляду заперечень на акт фактичної перевірки прийшла до висновку про те, що надане платником податків заперечення на акт фактичної перевірки від 11.11.2025 року № 721/09-19-09-01/20334631 та документи надані до даного заперечення, не спростовують порушень норм чинного законодавства, які зазначені в акті фактичної перевірки.
З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу від 04.11.2025 року № 4574-П та направлень на проведення перевірки від 04.11.2025 року № 7087, № 7088 у період з 05.11.2025 року по 14.11.2025 року проведено фактичну перевірку ТОВ «МАКОН ЛТД» (код ЄДРПОУ 20334631) за місцем зберігання пального, що розташоване за адресою: Хмельницька область, Кам`нець- Подільський район, с. Гуменці, вул. Хмельницьке шосе, буд. 1, з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України від 18.06.2024 № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та інших нормативно – правових актів, за результатами якої складено акт перевірки від 14.11.2025 року № 22293/22-01-09-01/20334631.
У ході фактичної перевірки ТОВ «МАКОН ЛТД» встановлено порушення пп. 230.1.2 п. 230 ст. 230 ПК України.
Не погодившись з висновками викладеними у акті перевірки від 14.11.2025 року № 22293/22-01-09-01/20334631 позивачем на адресу відповідача 2 були скеровані заперечення на акт фактичної перевірки.
Рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області за результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки від 14.11.2025 року № 22293/22-01-09-01/20334631 до суду позивачем не надано. 
На підставі висновків викладених Головним управлінням ДПС в Івано – Франківській області та Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області у актах перевірки № 719/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, № 720/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, № 721/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року № 22293/22-01-09-01/20334631 від 14.11.2025 року, Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийняті податкові повідомлення – рішення форми «ПС» від 17.12.2025 року:
- № 8559/05-99-09-02/20334631, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1000000,00 грн;
- № 8560/05-99-09-02/20334631 яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1000000,00 грн;
- № 8563/05-99-09-02/20334631, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1000000,00 грн;
- № 8565/05-99-09-02/20334631, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1000000,00 грн.
Позивач не погодившись з висновками викладеними у актах перевірки відповідачів-1 та 2, а також з діями відповідача-3 щодо прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способом здійснення такого контролю є, зокрема, проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України).
Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.
Положеннями цієї глави ПК України встановлюється чітке розмежування щодо порядку проведення окремих видів перевірок, зокрема, й щодо місця проведення податкових перевірок.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За змістом підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
За положеннями пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
У свою чергу, відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що дана правова норма передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо. Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2020 року у справі 815/1978/18 та від 12 серпня 2021 року у справі 140/14625/20.
З огляду на вищевикладене, контролюючим органом правомірно призначено перевірку позивача.
Проте, суд наголошує, що виходячи з буквального аналізу змісту норми підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України проведення фактичної перевірки вимагає чіткого з`ясування місця безпосереднього провадження платником податків конкретного виду діяльності та фактичного проведення цієї перевірки у такому місці або ж за місцем розташування тих чи інших об`єктів, які використовуються господарюючим суб`єктом у його діяльності, яка охоплюється предметом фактичної перевірки.
Таким чином, на відміну від фактичної перевірки документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, а також отриманих податковим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків, що охоплюється предметом саме документальної перевірки: своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків та зборів. Натомість проведення фактичної перевірки не передбачає контролю за нарахуванням і сплатою податків.
Суд звертає увагу, що особливість фактичних перевірок та їх відмінність від усіх інших перевірок, які проводяться податковими органами, полягає у тому, що при їх проведенні перевіряються не бухгалтерські документи, а правильність фактичних дій (фактичного стану речей) суб`єкта підприємницької діяльності. Тому, така перевірка проводиться не за місцем розташування платника податку (місцем розташування органу управління), а саме за місцем розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника, тобто у даній справі за місцем зберігання пального.
Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №640/2254/19 вже висловлювався про те, що фактична перевірка може проводитися як за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, так і за місцем розташування господарських та інших об`єктів права власності такого платника.
Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду у справі № 380/13375/21 від 02 березня 2023 року.
З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області фактична перевірка проводилась за місцями зберігання ТОВ «МАКОН ЛТД» пального, а саме за адресами: Івано-Франківський р-н, с. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, Межигірсько - Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська»); Івано-Франківський р-н, с. Дубівці, вул. Залізнична, буд. 1; Івано-Франківський р-н, Надвірнянський р-н, с. Пасічна, вул. Софії Галечко, 430.
Відповідно до висновків викладених у актах перевірки № 719/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, № 720/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, № 721/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року Головне управління ДПС в Івано – Франківській області вказує, що згідно даних єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН) за період з 01.01.2025 року по 16.09.2025 року ТОВ «МАКОН ЛТД» було отримано 995874,09 літрів пального за кодом УКТЗЕД 2710194300 – Важкі дистиляти (газойль) (приведених до температури 15 градусів Цельсія) (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) та 7098,77 літрів пального за кодом УКТЗЕД 2710124512 – Бензини моторні: бензини моторні з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше, інші бензини (приведені до температури 15 градусів Цельсія) (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), отже ТОВ «МАКОН ЛТД» отримало протягом календарного року пальне в обсягу понад 1000 куб. м., а саме станом на 16.09.2025 року отримано 1002945,86 літрів пального (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місяцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії).
В свою чергу Головне управління ДПС у Хмельницькій області у акті перевірки від 14.11.2025 року № 22293/22-01-09-01/203341631 посилається на те, що ТОВ «МАКОН ЛТД» згідно наданих первинних документів на місце зберігання пального (за адресою Кам`янець – Подільський район, с. Гуменці, вул. Хмельницьке шосе, буд. 1) з 04.04.2025 року по 01.11.2025 року отримав 135728 літрів дизпалива. Разом з тим, перевіркою встановлено, що загальний обсяг придбання (отримання) пального ТОВ «МАКОН ЛТД» за період з 01.01.2025 року по 01.11.2025 року згідно даних Єдиного реєстру акцизних накладних склав 1327885,09 літрів пального (з урахуванням коригуючих), в тому числі 1304500,22 літра (за напрямком використання «0»), тобто без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії.
Отже з аналізу висновків викладених у актах фактичної перевірки, судом встановлено, що під час проведення фактичних перевірок контролюючими органами покладено в основу дані Єдиного реєстру акцизних накладних, зокрема щодо обсягів обігу пального.
Водночас, відповідно до правової природи фактичної перевірки, визначеної Податковим кодексом України така перевірка спрямована на встановлення фактичного стану здійснення господарської діяльності платника податків за місцем її провадження та не передбачає дослідження даних бухгалтерського чи податкового обліку.
Суд наголошує, що дані Єдиного реєстру акцизних накладних є інформаційно-аналітичними відомостями, що формуються на підставі податкової звітності платника податків, а отже їх аналіз належить до предмета документальної перевірки.
Таким чином, використання контролюючим органом зазначених даних як основного доказу на підтвердження висновків про обсяги зберігання позивачем отриманого пального або здійснення позивачем реалізації такого пального свідчить про вихід за межі повноважень, визначених для фактичної перевірки.
Фактично контролюючим органом було здійснено аналіз господарських операцій позивача без дотримання поряду проведення документальної перевірки, що є порушенням вимог чинного податкового законодавства.
Суд наголошує, що в контексті викладених обставин та за наведеного правового регулювання місцем проведення фактичної перевірки у цій справі мало б бути фактичне місцезнаходження ємностей, у яких здійснюється зберігання пального, їх наявність чи відсутність та здійснення операцій з пальним, яке знаходиться/знаходилось у цих ємностях, підлягали перевірці, а не інформація отримана з Єдиного реєстру акцизних накладних.
Отже суд вважає, що посилання у актах перевірки Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області та Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на дані отримані з Єдиного реєстру акцизних накладних є протиправним.
У свою чергу, надаючи оцінку наведеним в актах перевірки твердженням контролюючих органів щодо допущення позивачем порушень вимог п.п. 230.1.2, п. 230.1 ст. 230 ПК України суд зазначає таке.
Згідно з підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України встановлено, що платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані, зокрема, зареєструвати усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Відповідно до пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень. 
З наведеного слідує, що обов`язок з реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП) має платник податку розпорядник акцизного складу. Невиконання цього обов`язку з вини розпорядника акцизного складу має наслідком притягнення його до відповідальності згідно з пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України.
Відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 ПК України платниками акцизного податку є: особа (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), постійне представництво, які реалізують пальне або спирт етиловий.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України, розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.
За змістом підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Поряд з тим не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками; при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.
Отже, реалізацією пального є фізична передача пального з акцизного складу/акцизного складу пересувного для власного споживання або промислової переробки, проте передача пального на власні потреби суб`єктом, що не є розпорядником акцизного складу, реалізацією пального не вважається.
Відповідно до пункту «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це: приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.
Отже, передбачений цією нормою виняток застосовується при сукупності умов, а саме:
(1) загальна місткість розташованих на території (в приміщенні) ємностей не перевищує 200 кубічних метрів;
(2) суб`єкт господарювання (власник або користувач такого приміщення або території) отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів;
(3) пальне використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і суб`єкт господарювання не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Відсутність однієї з наведених умов виключає можливість визнання відповідної території/приміщення акцизним складом.
З аналізу наведеного вбачається відсутність обов`язку суб`єкта господарювання реєструвати акцизний склад за умови наявності лише одного окремого критерію відповідності, оскільки повинна бути наявна сукупність критеріїв, зокрема:
- у приміщенні чи території розташовані ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального, загальна ємність яких не перевищує 200 кубічних метрів;
- суб`єкт господарювання використовує пальне виключно для власних потреб або промислової переробки та не здійснює операції по реалізації та зберіганню пального іншим особам.
- суб`єкт господарювання - власник або користувач такого приміщення чи території, протягом календарного року отримує пальне у розмірах, що не перевищує 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливо роздавальні колонки у місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії).
Згідно зі статтею 1 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» під місцем зберігання пального розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; під зберіганням пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
З вищенаведеного слідує, що акцизний склад визначений як місце/територія, де розпорядник акцизного складу провадить відповідну господарську діяльність з пальним.
При вирішенні спору суд вважає за доцільне перевірити висновки акту перевірки, які слугували підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень та які зводяться до встановлення порушень позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.
Так, відповідно до акта перевірки від 11.11.2025 року № 719/09-19-09-01/20334631 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області вказує, що за результатами перевірки ТОВ «МАКОН ЛТД» встановлено наступне: за період з 01.01.2025 року по 03.11.2025 року, у Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового не зареєстровано, та акцизний склад за адресою: Івано-Франківський р-н, с. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, Межигірсько – Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська») не зареєстровано. Пальне для власного споживання ТОВ «МАКОН ЛТД» зберігає за адресою: Івано-Франківський р-н, с. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, Межигірсько – Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська») на підставі ліцензії на право зберігання пального (виключно для власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер № 09030414202400027, термін дії з 23.02.2024 року до 23.02.2029 року, в резервуарі загальною місткістю 9130 літрів. Згідно даних Єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН) за період з 01.01.2025 року по 16.09.2025 року ТОВ «МАКОН ЛТД» було отримано 995847,09 літрів пального за кодом УКТЗЕД 2710194300 – Важкі дистиляти (газойль) (приведених до температури 15 градусів Цельсія) (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) та 7098,77 літрів пального за кодом УКТЗЕД 2710124512- Бензини моторні: бензини моторні з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше: інші бензини (приведених до температури 15 градусів Цельсія) (без урахування пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), отже ТОВ «МАКОН ЛТД» отримано протягом календарного року пальне в обсягах понад 1000 кубічних метрів, а саме станом на 16.09.2025 року отримано 1002945,86 літрів пального (без урахування пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії).
Відповідно до Генерального договору поставки нафтопродуктів від 15.05.2024 року № 15/5-2 в період з 16.09.2025 року (дата перевищення обсягів понад 1000 куб.м.) по 03.11.2025 року ТОВ «ІНВЕСТ ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» (код ЄДРПОУ 40956872) поставило ТОВ «МАКОН ЛТД» паливо дизельне за кодом в кількості 129595,49 кг (155599,58 літрів пального приведеного до температури 15 градусів Цельсія), пункт розвантаження : Івано – Франківський р-н, Маріямпіль, вул. Залізнична, 1, Межигірсько – Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська»).
В період з 16.09.2025 року по 03.11.2025 року ТОВ «МАКОН ЛТД» зберігало отримане пальне в місці зберігання пального виключно для потреб власного споживання за адресою: Івано-Франківський р-н, с. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, Межигірсько – Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська»), яке буде використане для власних потреб, при цьому акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не було зареєстровано, чим порушено підпункт 230.1.2 (б) п. 230.1 ст. 230 ПК України.
Проведеною перевіркою встановлено порушення пп. 230.1.2 (б) п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме ТОВ «МАКОН ЛТД», станом на 03.11.2025 року, акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не зареєстрований (відповідальність передбачена п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України).
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області в акті перевірки від 11.11.2025 року № 720/09-19-09-01/20334631 вказує на те, що за результатами перевірки ТОВ «МАКОН ЛТД» встановлено, що за період з 01.01.2025 року по 03.11.2025 року, в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового не зареєстровано.
Пальне для власного споживання ТОВ «МАКОН ЛТД» зберігає за адресою: Івано – Франківський р-н с. Дубівці, вул. Залізнична, буд. 1 на підставі ліцензії на право зберігання пального (виключно для власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер № 09190424202500078, термін дії з 17.09.2025 року в резервуарі загальною місткістю 9130 літрів (вантажний спеціальний вантажозаправник МАЗ 5337 держ. номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , ідентифікатор об`єкту оподаткування - 38400001). 
Згідно даних єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН) за період з 01.01.2025 року по 16.09.2025 року ТОВ «МАКОН ЛТД» було отримано 995847,09 літрів пального за кодом УКТЗЕД 2710194300 – Важкі дистиляти (газойль) (приведених до температури 15 градусів Цельсія) (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) та 7098,77 літрів пального за кодом УКТЗЕД 2710124512 – Бензини моторні: бензини моторні з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше, інші бензини (приведені до температури 15 градусів Цельсія) (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), отже ТОВ «МАКОН ЛТД» отримано протягом календарного року пальне в обсягах понад 1000 куб.м, а саме станом на 16.09.2025 року отримано 1002945,86 літрів пального (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії).
Відповідно до Генерального договору поставки нафтопродуктів від 15.05.2024 року № 15/05-2, в період з 16.09.2025 року (дата перевищення обсягів понад 1000 куб. м) по 03.11.2025 року ТОВ «ІНВЕСТ ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» (код ЄДРПОУ 40956872) поставило ТОВ «МАКОН ЛТД» паливо дизельне за кодом УКТЗЕД 2710194300 в кількості 5876,82 кг (7077,00 літрів пального приведених до температури 15 градусів Цельсія), пункт розвантаження: Івано – Франківський район, с. Дубівці, вул. Залізнична, 1 (акцизна накладна № 461 від 01.11.2025 року).
Відповідно до результатів проведеної інвентаризації пального проведеного на залишку в резервуарі автозаправника МАЗ державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 за адресою: Івано – Франківський район, с. Дубівці, вул. Залізнична, буд. 1 станом на 03.11.2025 року знаходилось паливо дизельне у кількості 5738,00 літрів.
Таким чином, у період з 16.09.2025 року по 03.11.2025 року ТОВ «МАКОН ЛТД» зберігало отримане пальне в місці зберігання пального виключно для потреб власного споживання за адресою: Івано – Франківський р-н, с. Дубівці, вул. Залізнична, 1, при цьому акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не було зареєстровано, чим порушено підпункт 230.1.2 (б) пункту 230.1 статті 230 ПК України.
Відповідно до акту перевірки від 11.11.2025 року № 721/09-19-09-01/20334631 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області зазначало, що за результатами перевірки ТОВ «МАКОРН ЛТД» встановлено, що за період з 01.01.2025 року по 03.11.2025 року в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового не зареєстровано; та акцизний склад за адресою: Надвірнянський р-н, с. Пасічна, вул. Софії Галечко, 430 не зареєстровано.
Пальне для власного споживання ТОВ «МАКОН ЛТД» зберігає за адресою: Надвірнянський р-н, с. Пасічна, вул. Софії Галечко, 430 на підставі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання та промислової переробки), реєстраційний номер № 09090412202400086, термін дії з 03.06.2024 року до 03.06.2029 року, в резервуарі місткістю 5м кубічних.
Згідно даних єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН) за період з 01.01.2025 року по 16.09.2025 року ТОВ «МАКОН ЛТД» було отримано 995874,09 літрів пального за кодом УКТЗЕД 2710194300 – Важкі дистиляти (газойль) (приведених до температури 15 градусів Цельсія) (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) та 7 098,77 літрів пального за кодом УКТЗЕД 2710124512 – Бензини моторні: бензини моторні з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше, інші бензини (приведені до температури 15 градусів Цельсія) (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії).
Відповідно до Генерального договору поставки нафтопродуктів від 15.05.2024 року № 15/05-2, в період з 16.09.2025 року (дата перевищення обсягів понад 1000 куб. м) по 03.11.2025 року ТОВ «ІНВЕСТ ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» (код ЄДРПОУ 40956872) поставило ТОВ «МАКОН ЛТД» паливо дизельне за кодом УКТЗЕД 2710194300 в кількості 8333,07 літрів пального приведених до температури 15 градусів Цельсія, пункт розвантаження Надвірнянський р-н. с. Пасічна, вул. Софії Галечко, буд. 430 (реєстр видаткових накладних).
В період з 16.09.2025 року по 03.11.2025 року ТОВ «МАКОН ЛТД» зберігало отримане пальне в місці зберігання пального виключно для потреб власного споживання за адресою: Надвірнянський р-н, с. Пасічна, вул. Софії Галечко, 430, яке було використано для потреб, при цьому акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не був зареєстрований, що є порушенням підпункту 230.1.2 (б) пункту 230.1 статті 230 ПК України.
Згідно акту перевірки від 14.11.2025 року № 22293/22-01-09-01/20334631 Головне управління ДПС у Хмельницькій області посилається на те, що в ході проведення фактичної перевірки ТОВ «МАКОН ЛТД» встановлено, що товариство здійснює діяльність з надання послуг автомобільних вантажних перевезень. Для здійснення господарської діяльності ТОВ «МАКОН ЛТД» отримало ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за № 222204414202500608 від 03.04.2025 року, термін дії з 04.04.2025 року за адресою: Хмельницька область, Кам`янець – Подольський район, с. Гуменці, вул. Хмельницьке шосе, буд. 1. Для зберігання пального підприємство використовує вантажний спеціальний вантажозаправник МАЗ 5337, держаний № НОМЕР_4 . Договір оренди про надання місця розміщення (стоянки) паливозаправника від 01.04.2025 року № 04/01 укладеного з СФГ «Медобори Поділля».
Згідно відомостей про об`єкти оподаткування платника податків (форми 20-ОПП) за адресою Хмельницька область, Кам`янець – Подільський район, село Гуменці, вул. Хмельницьке шосе, буд. 1 зареєстрований паливний склад.
ТОВ «МАКОН ЛТД» згідно наданих первинних документів на місце зберігання пального (за адресою Кам`янець – Подільський район), село Гуменці, вул. Хмельницьке шосе, буд. 1) з 04.04.2025 року (дати дії ліцензії) по 01.11.2025 року отримав 135727 літрів дизпалива.
Разом з тим, перевіркою встановлено, що загальний обсяг придбання (отримання) пального ТОВ «МАКОН ЛТД» за період з 01.01.2025 року по 01.11.2025 року згідно даних Єдиного реєстру акцизних накладних склав 1327885,09 літрів пального (з урахуванням коригуючих), в тому числі 1304500,22 літра (за напрямком використання «0»), тобто без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «МАКОН ЛТД» отримало протягом календарного року пальне в обсягах, що перевищують 1000 куб.м., та при цьому не зареєструвало в системі електронного адміністрування реалізацію пального та спирту етилового акцизний склад, чим порушено вимоги пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.
Так, відповідно до актів перевірки, висновки про порушення пункту 230.1 статті 230 ПК України (щодо непроведення реєстрації позивачем акцизного складу) ґрунтуються на тому, що за даними Єдиного реєстру акцизних накладних за період з 01.01.2025 року по 03.11.2025 рік позивач отримав від постачальників пального для потреб власного споживання в кількості 1002945,86 літрів на склади розташовані за адресами: Івано-Франківський р-н, с. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, Межигірсько – Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська»; Івано – Франківський район, с. Дубівці, вул. Залізнична, 1; Надвірнянський р-н, с. Пасічна, вул. Софії Галечко, 430; та в кількості 1327885,09 літрів на склад за адресою: Хмельницька область, Кам`янець – Подольський район, с. Гуменці, вул. Хмельницьке шосе, буд. 1, що перевищує 1000 метрів кубічних, тобто 1055,5 метрів кубічних (1000 літрів = 1 м3).
З урахуванням доводів сторін суд виходить з того, що у пункті «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України законодавець зробив виключення, навівши такі критерії, які дозволяють вважати приміщення або територію такими, що не є акцизним складом, а саме: 1) загальна місткість розташованих ємностей на кожній з них для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 куб.м; 2) суб`єкт господарювання (не стосується платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 куб.м (не враховується обсяг пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії); 3) суб`єкт господарювання пальне використовує виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Однак, критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу.
Суд зазначає, що сам по собі факт отримання пального в обсягах понад 1000 куб.м не є достатньою обставиною для кваліфікації як зберігання пального без реєстрації акцизного складу, оскільки контролюючим органом повинно враховуватись та обставина, чи зберігається (зберігалося) пальне у таких ємностях, позаяк згідно з пунктом «г» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої.
Для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без реєстрації акцизного складу, з`ясуванню підлягали такі обставини: місце та спосіб зберігання пального, мета придбання пального, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального.
Суд зазначає, що управліннями ДПС під час проведення фактичних перевірок не встановлено, що позивач використовував отримане пальне не виключно для потреб власного споживання і що він здійснював операції з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Крім того, суд вказує, що відповідачами-1 та 2 в актах перевірки не зазначено, чи проводились посадовими особами контролюючого органу дії щодо встановлення обставин щодо способу зберігання пального та перевірки залишків такого пального.
Судом з матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «МАКОН ЛТД» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АСТРОНТРАНСАВТО» укладено договір № 20/11 оренди транспортних засобів з екіпажом від 20.11.2023 року, відповідно до якого орендодавець зобов`язується передати орендарю транспортні засоби в оперативну оренду, перелік, яких буде визначено у Специфікаціях до цього Договору, а також зобов`язується забезпечити своїми силами їх керування та технічну експлуатацію.
Згідно долучених до матеріалів справи первинних документів, зокрема, специфікацій № 1 до зазначеного договору встановлено, що протягом дії договору з урахування додаткових угод позивачу передавалась у користування великовантажна автомобільна техніка: вантажні автомобілі – самоскиди SCANIA, бульдозери гусеничні, екскаватори гусеничні, колісні автогрейдери тощо.
Також між позивачем та ТОВ «АСТРОНТРАНСАВТО» укладений договір № 1/10-24 оренди транспортних засобів з екіпажом від 01.10.2024 року відповідно до якого орендодавець зобов`язується передати орендарю транспортні засоби в оперативну оренду, перелік, яких буде визначено у Специфікаціях до цього Договору, а також зобов`язується забезпечити своїми силами їх керування та технічну експлуатацію.
Відповідно до долучених до матеріалів справи Специфікацій № 1 до зазначеного договору встановлено, що позивачу в оренду були передані вантажні автомобільні самоскиди SCANIA.
Крім того між позивачем та ТОВ «АСТРОНТРАНСАВТО» укладений договір № 1/10-24/1 оренди транспортних засобів з екіпажом від 01.10.2024 року відповідно до якого орендодавець зобов`язується передати орендарю транспортні засоби в оперативну оренду, перелік, яких буде визначено у Специфікаціях до цього Договору, а також зобов`язується забезпечити своїми силами їх керування та технічну експлуатацію.
Відповідно до долучених до матеріалів справи Специфікацій № 1 до зазначеного договору встановлено, що позивачу в оренду були передані вантажні автомобільні самоскиди SCANIA.
Між ТОВ «МАКОН ЛТД» (позивач) та ТОВ «АСТРОНТРАНСАВТО» укладений договір № 8/6 оренди транспортних засобів з екіпажом від 08.06.2025 року відповідно до якого орендодавець зобов`язується передати орендарю транспортні засоби в оперативну оренду, перелік, яких буде визначено у Специфікаціях до цього Договору, а також зобов`язується забезпечити своїми силами їх керування та технічну експлуатацію.
Відповідно до долучених до матеріалів справи Специфікацій № 1 до зазначеного договору встановлено, що позивачу в оренду були передані самоскиди Caterpillar, гідравлічні екскаватори на гусеничному ходу для промислового зносу.
Отже судом встановлено, що у позивача перебуває у користуванні великовантажна автомобільна техніка – спеціальна техніка (вантажні автомобілі – самоскиди, бульдозери гусеничні, екскаватори гусеничні, колісні автогрейдери, гідравлічні екскаватори тощо), яка була передана товариству на підставі вищезазначених укладених договорів.
Як зазначає позивач, частина обсягу пального, яке було отримане позивачем від постачальника ТОВ «СКУБІ ТРЕЙД» на підставі договору поставки № 11/08 від 11.08.2025 року, у період з 11.08.2025 року по 17.10.2025 року, товариство не зберігало в резервуарі, а заливало безпосередньо в баки спеціалізованої техніки за місцем знаходження техніки, яка була орендована у ТОВ «АСТРОНТРАНСАВТО» за договором оренди транспортних засобів з екіпажом № 20/11 від 20.11.2023 року та договором оренди транспортних засобів з екіпажом № 8/6 від 08.06.2025 року, про що позивач зазначав у запереченнях до актів фактичних перевірок, однак зазначена інформація податковим органом до уваги не приймалася і будь-яка оцінка не надавалася.
При цьому, суд звертає увагу, що вищезазначений спосіб поставки ТОВ «СКУБІ ТРЕЙД» позивачу нафтопродуктів, був визначений у п. 3.1 договору поставки № 11/08 від 11.08.2025 року, яким визначено, що заправка в баки спеціальної техніки покупця дизельним паливом здійснюється постачальником безпосередньо по місцю знаходження спеціальної техніки ТОВ «МАКОН ЛТД».
Згідно долучених до матеріалів справи товарно-транспортних накладних виписаних ТОВ «СКУБІ ТРЕЙД» на адресу ТОВ «МАКОН ЛТД» встановлено, що розвантаження нафтопродуктів на підставі договору поставки № 11/08 від 11.08.2025 року здійснювалось за адресою: м. Харків, вул. Метробудівників, буд. 9.
Крім того, за період з 01.01.2025 року по 03.11.2025 року постачальником ТОВ «ІНВЕСТ ЕНЕРГО ТРЕЙ» при розвантаженні пального за адресою: Івано – Франківський район, м. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, Межигірсько – Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська) в деякі дні постачання пального здійснювалось постачальником в баки транспортних засобів (спецтехніки) ТОВ «МАКОН ЛТД», що були орендовані позивачем на підставі договорів оренди транспортних засобів з екіпажом № 20/11 від 20.11.2023 року, № 1/10-24 від 01.10.2024 року та 1/10-24/1 від 01.10.2024 року.
Відповідно до реєстру надходжень пального від ТОВ «ІНВЕСТ ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» при розвантаженні пального за адресою: Івано – Франківський район, с. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, видаткових накладних та паливо – заправних відомостей, обсяг пального в розмірі 281960 літрів (приведених до температури 15 градусів Цельсія), при поставках за період з 01.01.2025 року по 10.09.2025 року було заправлено постачальником за вимогою позивача безпосередньо в баки орендованих транспортних засобів, а обсяг пального в розмірі 395465 літрів (приведених до температури 15 градусів Цельсія) в ємність для зберігання пального. За період з 11.09.2025 року по 31.10.2025 року ТОВ «ІНВЕСТ ЕНЕРГО ТРЕЙДІНГ» при поставці пального в с. Маріампіль здійснювало заправку тільки в баки орендованих позивачем транспортних засобів в обсязі 172085 літрів (приведених до температури 15 градусів Цельсія), оскільки ємність для зберігання пального була переміщена позивачем в с. Дубівці Івано – Франківського району.
Як вбачається з інформації вказаної у паливо-заправних відомостях, у період з 01.01.2025 року по 31.10.2025 року частину придбаного пального зливали безпосередньо в паливні баки автомобілів із зазначенням їх державних номерних знаків, що використовуються позивачем для здійснення власної господарської діяльності, а решту у ємність для зберігання.
Суд зазначає, що такі пояснення є логічними і обґрунтованими та вказують на те, що позивач не здійснював операції з реалізації пального (у тому числі з його зберігання) у місцях зберігання, на які має ліцензії, в тих обсягах, в яких він отримав пальне згідно з відомостями Єдиного реєстру акцизних накладних.
Пальне, яке не зберігалося та не транспортувалося у паливоцистернах і не потрапляло у місця зберігання під час приймання поставленого пального, а заливалося з транспорту постачальника транзитом через паливозаправники у баки транспортних засобів, не може враховуватися при визначенні встановлених законом обсягів одержаного пального у звітний період (календарний рік) та облікованого у місці зберігання пального.
Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 по справі № 420/14724/20 виснував, що обсяг пального, заправленого у паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або технічному обладнанні, пристрої, не враховується до обсягу отриманого пального в ємності для навантаження - розвантаження та зберігання пального у розумінні п.п.14.1.6 п.14.1 ст.14 ПК України.
Також суд вважає за доцільне зазначити, що позивач дотримався критеріїв, зазначених у п. 14.1.6 статті 14 Податкового кодексу України, оскільки приміщення та/або території, на яких позивач, як власник або користувач зберігає та використовує пальне виключно для потреб власного споживання не є акцизними складами.
Крім того, у позивача відсутні акцизні склади пересувні, оскільки спеціалізовані транспортні засоби (паливоцистерни та паливозаправники) використовується позивачем лише для переміщення пального для власного споживання, що не спростовується відповідачами, не встановлено під час перевірки та не зазначено в акті перевірки.
Податковим органом неправомірно визначена кількість отриманого позивачем пального за календарний рік шляхом обрахунку загальної кількості пального, отриманого за всіма місцями зберігання (територіями розміщення ємностей), а не по кожному окремо місцю зберігання пального (території розміщення ємностей).
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» під «місцем зберігання пального» розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; під зберіганням пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Частиною 1 ст. 15 цього Закону передбачено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у т. ч. іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Як визначено нормами п. п. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України, «акцизний склад» - це приміщення або територія на митній території України, де «розпорядник акцизного складу» провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
В даному випадку, нормами ПК України, а саме п.п. 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що не є акцизним складом, зокрема, приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, що свідчить про те, що обов`язковою умовою є відповідна територія, на кожній з якої повинно бути розташовані відповідні ємності, що не повинні перевищувати 200 м.3 і саме на такій території суб`єкт господарювання (власник або користувач такого приміщення або території) отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів.
Згідно зі статтею 230 ПК України, «акцизні склади» (акцизні склади пересувні) утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.
Платники податку «розпорядники акцизних складів» зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один «акцизний склад» може бути зареєстрований виключно одним «розпорядником акцизного складу». Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Відповідно статтею 128-1 ПК України встановлена відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах. Зокрема, відповідно до п. 128-1.2 ст. 128-1 ПКУ, відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 грн.
При цьому зазначеною нормою передбачено штрафна санкція за відсутність реєстрації акцизних складів суб`єктом господарювання, а не штрафна санкція за відповідну окрему територію, які використовується товариством для здійснення господарської діяльності.
Суд наголошує, що законодавцем визначено, що саме за відсутність реєстрації акцизних складів застосовується штрафна санкція, тобто визначено множинну складову наявності акцизних складів.
Відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.п. 230.1.2 п. 230.1. ст. 230 ПК України, оскільки в перевіряємий період з 01.01.2025 року по 03.11.2025 року товариством було фактично отримано та оприбутковано дизельного палива у загальній кількості 1002945,86 та 1327885,09 літрів відповідно сукупно на 4 складах/місцях зберігання пального за адресами: Івано-Франківський р-н, с. Маріямпіль, вул. Залізнична, буд. 1, Межигірсько – Маринопільська ділянка вапняку (ділянка «Маринопільська»; Івано-Франківський р-н, с. Дубівці, вул. Залізнична, 1; Івано-Франківський р-н, Надвірнянський р-н, с. Пасічна, вул. Софії Галечко, 430; Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Гуменці, вул. Хмельницьке шосе, буд. 1, проте кожна окрема перевірка охоплювала лише один з вищевказаних складів.
При цьому, акти фактичних перевірок (кожен акт по кожній з перевірок) містять відомості про кількість отриманого та оприбуткованого пального по кожному окремому складу/місцю зберігання (як окремої території), по яким проводилися перевірки і зазначена в акті кількість отриманого позивачем пального по кожному складу не перевищує 1000 куб.м, що підтверджується матеріалами справи та встановлено судом під час розгляду даної справи.
Таким чином, суд вважає, що висновки відповідачів в актах перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, є передчасними та такими, що здійснені без врахування всіх обставин, які встановлені судом під час розгляду даної справи, хоча позивач зазначав про зазначені обставини під час подання заперечень на акти фактичних перевірок, оскільки єдиним способом, на підставі якого відповідачі встановлювали наявність зберігання позивачем пального, були відомості Єдиного реєстру акцизних накладних про отримання суб`єктом господарювання пального у 2025 році.
Однак, зазначені відомості не є достатніми доказами підтвердження того, що позивач фактично здійснював операції з реалізації пального та того, що місця зберігання пального є акцизними складами. Акцизні накладні свідчать лише про факт придбання (купівлі) пального, яке позивач використовував у власній господарській діяльності.
В акті перевірки контролюючим органом не зазначено про здійснення інвентаризації пального на зберіганні, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей.
Посилаючись виключно на дані Єдиного реєстру акцизних накладних, надані до перевірки накладні, відповідач не встановив на момент проведення контрольного заходу факт зберігання позивачем пального за вказаний в акті період з перевищенням встановленого ліміту.
Крім того, висновки акту перевірки про кількість пального за місцем зберігання товариства протягом 2025 року є поверхневими, зробленими лише на підставі аналізу акцизних накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі акцизних накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів, тобто документів, що свідчать лише про надходження пального.
Суд наголошує, що під час перевірки не досліджувались обставини отримання пального, його розвантаження, як саме воно отримувалось, чи одразу по доставленню заливалось у баки відповідної техніки і у якій кількості, чи у паливні баки транспортних засобів, чи була можливість, і в якій кількості, і протягом якого періоду часу заливати пальне у паливні баки транспортних засобів, які перебували у користуванні ТОВ «МАКОН ЛТД». Тобто, обставини зберігання пального, які відповідно до отриманої Товариством ліцензії на зберігання пального, були обов`язкові для з`ясування, питання про те, чи можна віднести місце зберігання Товариства до акцизного складу, не досліджувались контролюючим органом та в акті фактичної перевірки не встановлені.
З урахуванням наведеного, вбачається, що контролюючий орган не довів наявності у позивача порушень вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, оскільки позивач на час перевірки не був розпорядником акцизного складу з огляду на те, що позивач отримав пальне протягом періоду, який перевірявся, що не перевищує 1000 куб.м.
Узагальнюючи викладене, суд висновує, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року: - № 8563/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн; - № 8559/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн; - № 8560/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн; - № 8565/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідачі не надали суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
На підставі викладеного, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до положень частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКОН ЛТД» при подачі даного позову сплачено судовий збір у розмірі 66656,00 гривень, про що свідчать платіжні інструкції № 5308 від 25.12.2025 на суму 60000,00 грн, № 5309 від 25.12.2025 на суму 6056,00 грн і № 5372 від 02.01.2026 року на суму 600,00 грн.
Разом з тим, судовий збір який підлягав сплаті за вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень становить максимальну суму встановлену за подачу даного позову, а саме 33280,00 гривень.
За вимоги немайнового характеру, судовий збір який підлягав сплаті становить 6656,00 гривень.
Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень підлягає сума у розмірі 39936,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в розмірі більшому, ніж передбачено законом.
Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
Таким чином, позивач вправі звернутись до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКОН ЛТД» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Головного управління ДПС у Хмельницькій області, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Івано-Франківській області щодо порядку проведення фактичних перевірок, за результатами яких складено акти фактичних перевірок №719/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, №720/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року, №721/09-19-09-01/20334631 від 11.11.2025 року.
Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо порядку проведення фактичної перевірки, за результатами якої складено акт фактичної перевірки №22293/22-01-09-01/20334631 від 14.11.2025 року.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області за формою «ПС» від 17 грудня 2025 року: - № 8563/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн; - № 8559/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн; - № 8560/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн; - № 8565/05-99-09-02/20334631 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1000000,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 43968084, вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКОН ЛТД» (код ЄДРПОУ 20334631, пр. Незалежності, буд. 6, м. Краматорськ, Донецька область, 84301) судовий збір у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Хмельницькій області (код ЄДРПОУ 44070171, вул. Пилипчука, буд. 17, м. Хмельницький, 29001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКОН ЛТД» (код ЄДРПОУ 20334631, пр. Незалежності, буд. 6, м. Краматорськ, Донецька область, 84301) судовий збір у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Донецькій області (код ЄДРПОУ 44070187, вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКОН ЛТД» (код ЄДРПОУ 20334631, пр. Незалежності, буд. 6, м. Краматорськ, Донецька область, 84301) судовий збір у розмірі 33280 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят) гривень.
Повний текст рішення складено та підписано 10 квітня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя О.В. Троянова