Справа № 302/413/26 
Провадження № 2-о/302/43/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі: 
головуючого судді Повідайчика О.І., 
за участі: 
секретаря судового засідання Куруц В.І.,
розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в селищі Міжгір`я цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, заінтересована особа: Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
27 березня 2026 року заявниця ОСОБА_1 , в особі адвокатки Гренджа В.Ю., звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів спадкодавцю. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 . Померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводилися заявниці батьками, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , серія НОМЕР_3 та свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (прізвище після одруження ОСОБА_6 ), серія НОМЕР_4 . Після смерті батьків заявниці відкрилася спадщина на належне їм нерухоме майно житловий будинок, земельні ділянки та право на земельну частку (пай) у землях колишнього КСП «Бескид». Заявниця постійно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема й на час відкриття спадщини за останньою, за адресою: АДРЕСА_1 та доглядала матір, яка була перестарілою особою та потребувала її допомоги. Заявниця є спадкоємицею за ОСОБА_3 за законом та звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини, проте отримала відмову, позаяк її зареєстроване місце проживання є відмінним від останнього місця проживання ОСОБА_3 . Встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини має юридичне значення, позаяк від цього залежить установлення факту прийняття за нею спадщини. Окрім цього, нотаріус звернув увагу заявниці на допущені помилки в написанні прізвищ батьків заявниці у Сертифікатах на право на земельну частку (пай), в яких вказано прізвище спадкодавців як « ОСОБА_7 », тоді як правильно слід було вказати як « ОСОБА_8 ». За цих підстав, нотаріус рекомендував заявниці звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини до майна померлої матері за адресою спадкодавця: АДРЕСА_1 та встановлення приналежності Сертифікатів на право на земельну частку (пай) батькам заявниці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Зважаючи на відсутність інших способів установлення факту постійного місця проживання зі спадкодавцем – ОСОБА_1 звернулася із цією заявою до суду.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2026 року відкрито провадження по даній справі в порядку окремого провадження.
В судове засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник – адвокатка Гренджа В.Ю. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належними чином повідомлені, проте 23.04.2026 представницею заявниці адвокаткою Гренджа В.Ю. подано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірительки, заявлені вимоги підтримують та просять суд заяву задовольнити в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи: Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним. На адресу суду подав заяву про розгляд справи за вимогами ОСОБА_1 у відсутність їх представника, просять розглянути справу за наявними у ній матеріалами, подану заяву ОСОБА_1 визнають. 
Суд встановив такі фактичні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.10). ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 (а.с.9).
Згідно довідки виданої старостою сіл Н.Студений та В.Студений Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була постійною мешканкою АДРЕСА_1 , разом з нею на день її смерті постійно у будинку проживала більше 6-ти місяців, але не була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , -дочка (а.с. 15). 
Після смерті ОСОБА_3 , 1929 р.н., відкрилася спадщина.
Спадкові справи за ОСОБА_3 не відкривалися, що підтверджується, витягом зі Спадкового реєстру за № 84695858 від 30.03.2026.
З наведених вище доказів, які відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності, суд доходить висновку про їх достатність для установлення фактичних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення. Суд враховує визнання фактичних обставин справи всіма учасниками та не встановив обставин, які давали б підстави для сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання й констатує узгодження таких із відомостями, які відображені в описаних джерелах доказів.
Суд доходить висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 , 1958 р.н. разом із померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , 1929 р.н. на час відкриття зз нею спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів спадкодавцю, суд встановив таке.
Померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , як члену КСП «Бескид», видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЗК № №010298, на підставі рішення Міжгірської РДА від 07.04.1997 за № 197 про те, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Бескид» розміром 0,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 06 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай за № 95 (а.с.17).
З довідки старости с. Н.Студений та В. Студений Пилипецької сільської ради № 220 від 24.02.2026 вбачається, що при поданні списків КСП «Бескид» на оформлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) було допущено помилку, а саме: - списки КСП «Бескид», подані на особу ОСОБА_2 , с. В. Студений, 442, сертифікат ЗК №010298, а фактично повинно бути ОСОБА_2 (а.с.18).
Померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , як члену КСП «Бескид», було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЗК № №010299, на підставі рішення Міжгірської РДА від 07.04.1997 за № 197 про те, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Бескид» розміром 0,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 06 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай за № 96 (а.с.19).
З довідки старости с. Н.Студений та В. Студений Пилипецької сільської ради № 221 від 24.02.2026 вбачається, що при поданні списків КСП «Бескид» на оформлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) було допущено помилку, а саме: - списки КСП «Бескид», подані на особу ОСОБА_3 , с. В. Студений, 442, сертифікат ЗК №010299, а фактично повинно бути ОСОБА_3 (а.с.20).
Таким чином, судом встановлено, що при видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як членам КСП «Бескид» сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010299 та серії ЗК № 010298 на підставі рішення Міжгірської РДА від 07.04.1997 за № 197, було допущено помилку у написанні прізвищ, а саме: замість правильного прізвища « ОСОБА_8 », зазначено « ОСОБА_7 », у зв`язку з чим заявниця ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з даною заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючого документа її померлим батькам, з метою реалізувати своє спадкове право.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1217 ЦК України регламентовано, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з приписами ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України регламентовано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», які враховуються судом як стала й передбачувана практика правозастосування відповідних положень про спадкування цивільного законодавства, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування особи – це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Відтак особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.
Суд враховує при застосуванні зазначених норм законодавства, правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 у справі №633/344/16-ц.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд враховує правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду 14.04.2021 у справі № 205/2102/19, відповідно до якої за наслідками аналізу приписів ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України Верховний Суд визнав помилковою відмову у відкритті провадження у справі за заявою особи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини через вбачання спору про право.
За наслідками аналізу приписів ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 205/2102/19 дійшов висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд визнав помилковою відмову у відкритті провадження у справі за заявою особи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини через вбачання спору про право, оскільки суди не зазначили, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановили між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним.
Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви в повному обсязі.
Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 314 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокатка Гренджа Вікторія Юріївна, заінтересована особа: Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, – задоволити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_6 ), разом із померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановити факт приналежності правовстановлюючих документів: 
- сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010298, виданого 09.04.1997 на підставі рішення голови Міжгірської районної державної адміністрації від 07.04.1997 № 197, на ім`я ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , - громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в АДРЕСА_1 ;
- сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010299, виданого 09.04.1997 на підставі рішення голови Міжгірської районної державної адміністрації від 07.04.1997 № 197, на ім`я ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_1 , - громадянці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст судового рішення складено 23.04.2026.

Головуючий суддя	  	О. І. Повідайчик