ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2576/26 Справа № 210/3978/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О., 
секретар судового засідання Лідовська А.А.
сторони:
позивач – Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника відповідачки адвоката Солонцова Ігоря Олександровича на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 жовтня 2025 року, яке ухвалено суддею Вікторович Н.Ю. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (дата складання повного судового рішення не зазначена), -
ВСТАНОВИВ
В червні 2025 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в якому має на підставі права власності нежитлове приміщення №17. Будинок АДРЕСА_1 АТО є багатоквартирним, подання теплоносія до нього здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, як внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку. З 05.11.2021 року договірні відносини між позивачем та споживачами – власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії. Тарифи за період з 25.10.2021 року по 17.10.2023 року за 1 Гкал 5065,99 грн. (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 22.10.2021 р. №530 п. 1.1.2 для потреб категорії «інші споживачі» КПТМ «Криворіжтепломережа»), за період з 18.10.2023 року по 25.09.2024 тариф 1 Гкал 3 481,81 грн (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 18.10.2023 р. №1272 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії Комунальному підприємству «Криворіжтепломережа», для потреб інших споживачів»), за період з 26.09.2024 по 26.02.2025 тариф за 1 Гкал 4664,18 грн. (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 18.10.2023 р. №1272 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії Комунальному підприємству «Криворіжтепломережа», для потреб інших споживачів»), за період з 27.02.2025 по теперішній час тариф за 1 Гкал 4759,94 грн (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 24.02.2025 р. №214 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії Комунальному підприємству «Криворіжтепломережа», для потреб інших споживачів»). Відповідач не виконала законодавчий та договірний обов`язок, не здійснила розрахунок в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 08.11.2022 року по 27.03.2025 року заборгованість теплову енергію в розмірі 90393,33 грн., за період з 01.08.2022 року по 30.04.2025 рік утворилась заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 579,04 грн.
Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 жовтня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за послугу з постачання теплової енергії - за період з 08.11.2022р. по 01.12.2024 в розмірі 33857,19 грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.08.2022 по 01.12.2024 р. в розмірі 522,13 грн., суму збитків від інфляції з жовтня 2022 по грудень 2024 в сумі 5886,24 грн. (з травня 2022р. по березень 2025р.), 3% річних за період з 03.10.2022 по 01.12.2024 грн. в сумі 1104,28 грн, та пеню в розмірі 31,95 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Закрито провадження по даній справі в частині вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію за період 01.12.2024 по 27.03.2025, а також заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01.12.2024 по 30.04.2024, суми збитків від інфляції з грудня 2024 по квітень 2025, 3% річних за період з 01.12.2024 по 14.05.2025 та пені за період з 01.12.2024 по 31.03.2025.
В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Солонцов І.О. ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково вважав доведеним правомірність застосування до приміщення відповідачки тарифу на послуги теплопостачання як для нежитлових приміщень. Представник зазначив, що до 2024 року такого об`єкту юридично не існувало, оскільки державну реєстрацію приміщень колишніх квартир АДРЕСА_2 , як нежитлових здійснено лише в 2024 році. До 2024 року відповідачка була власником саме квартир, тому оплата за теплову енергію повинна здійснюватись на підставі тарифів, встановлених для категорії «для населення» на підставі відсоткового розподілу займаної площі у будівлі. Тому позивачем не доведено правомірність визначення розміру заборгованості без надання належного розрахунку.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Костікова Є.В. просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу представника відповідачки залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Кривенко Д.Ю., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (надалі по тексту – Правила), надає населенню м. Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й в приміщеннях, які належать відповідачці.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №361935702 від 16.01.2024 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №656 від 10.12.2003 «Про переведення житлових приміщень у нежитлові» переведено квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 під розміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 105,1 кв.м. (а.с. 14)
Згідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання щодо скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятими у межах її повноважень. ДРІМ виконкому КМР листом №12/15/2165 від 02.06.2023 року підтвердив, що зміни не вносились та заяви до вказаного рішення не приймались.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Днапропетровської області від 14.06.2018 у справі №210/410/18 позов КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про визнання договору на постачання теплової енергії укладеним (на основі типового) задоволено. Об`єктом теплопостачання було спірне нежитлове приміщення відповідача.
Тому суд першої інстанції не прийняв доводи відповідача стосовно ніби не існування нежитлового приміщення 17/26 як об`єкту комерційного нерухомого майна, оскільки відповідачем не було здійснено відповідних дій щодо внесення змін в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а вказані зміни останньою були здійснені лише в 2024 році.
Статус нежитлового приміщення визначений рішенням органу місцевого самоврядування, є таким який не скасований та згідно якого рішенням суду встановлено обов`язок щодо укладання договору.
Статус нежилих приміщень у приміщенні колишніх квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 набули згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №656 від 10.12.2003 «Про переведення житлових приміщень у нежитлові», коли житлові квартири було переведено в нежитлові під розміщення магазину непродовольчих товарів загальною площею 105,1 кв.м.
Дані приміщення розташовуються в будинку, під`єднаному до об`єднаної системи центрального опалення, що також підтверджується актами про підключення житлового будинку до системи централізованого опалення.
Крім того, суд першої інстанції встановив, що з 09 грудня 2024 власником майна – нежитлових приміщень №17/26 буд. 17 по вул. Героїв АТО є ТОВ «СІТІ ІСТЕЙТ» ЄДРПОУ 45892735.
Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
З розрахунку, наданого позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості відповідачів за послугу з постачання теплової енергії за період з період з 05 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року складає 12 149,80 грн, заборгованість за плату за абонентське обслуговування за вказаний період становить 1 147,58 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідачки на користь позивача суми боргу по оплаті за централізоване опалення та заборгованості за період часу, коли вона була власником приміщення АДРЕСА_5 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.
Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.
01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.
Індивідуальний споживач – фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).
Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 до грудня 2024 була власником нежилого приміщення №17 будинку АДРЕСА_1 (до часу державної реєстрації переведення квартир в нежилі приміщення - квартир АДРЕСА_6 ), а тому зобов`язана нести витрати по їх утриманню.
3 05 листопада 2021 року договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05 жовтня 2021 року, що укладений в порядку ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року N?2189-VIII. Цією ж нормою передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:плати за послугу, що розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яке не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Факт поставки теплової енергії за період з листопада 2022 по березень 2025 року підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_1 згідно з рішеннями Виконкому Криворізької міської ради "Про початок та закінчення опалювального періоду", а саме: акт від 08.11.2022, 15.11.2023, 14.11.2024 про подачу теплоносія на житловий будинок.
Будинок АДРЕСА_1 АТО є багатоквартирним, подання теплоносія до нього здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до п. 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005 "Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005", де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проєктуються згідно зі СНиП 2.04.05), які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку.
Відповідач отримувала теплову енергію, так як приміщення боржника № 17/26 не виокремлено від внутрішньо будинкового комплексу трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення вищевказаного будинку АДРЕСА_1 АТО.
Відповідно до частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: «Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень. обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.»
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 08.11.2022 по 01.12.2024 заборгованість відповідача за теплову енергію складала 33857,19 грн., заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за період з 01.08.2022 по 01.12.2024 - 522,13 грн., суму збитків від інфляції за період з жовтня 2022 року по грудень 2024 року у розмірі 5886,24 грн.; 3% річних за період з 03.10.2022 по 01.12.2024 у сумі 1104,28 грн. та з пені за період у розмірі 31,95 грн. 
Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за опалення, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги.
На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідачки на користь позивача суми боргу по оплаті за централізоване опалення в розмірі 33857,19 грн..
Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу представника відповідачки адвоката Солонцова Ігоря Олександровича залишити без задоволення.
Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 30 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 15 квітня 2026 року.

Головуючий:
Судді: