Справа №: 343/627/26 
Провадження №: 2/343/614/26 
Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

20 квітня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді – Тураша В. А.,
секретаря – Лукань О.З.,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , суд –

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» звернувшись в Долинський районний суд Івано-Франківської області 23.03.2026, через систему «Електронний суд», з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить ухвалити рішення, яким: 
стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» , заборгованість за Кредитним договором № 24440 від 04.12.2024 у розмірі:
24860,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 04.12.2024 по 17.02.2026, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом (365,00% річних) та Графіку платежів;
11300,00 грн- штраф за порушення умов Кредитного договору (за наявності);
а також судові витрати у розмірі 2662,40 грн та 10000,00 грн витрат на правову допомогу. 
Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 24440 від 04.12.2024 між ТОВ «ФК» «ПРОЦЕНТ» (торгова марка PROCENT) та ОСОБА_1 , відповідачка отримала кредит у розмірі 5650,00 гривень строком на 730 днів (до 04.12.2026), шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування (365,00 % річних).
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідачки з умовами кредитного договору, правилами надання коштів та банківських металів у кредит, з яким вона ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.
Зразок кредитного договору, правила надання коштів та банківських металів у кредит, викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us.
При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України. 
Відповідачка зареєструвалась на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua, для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту) підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилась з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами кредитування, здійснила акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 481917 направлявся відповідачці 04.12.2024 о 10:07:20 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який зазначений Кредитному договорі та ІТС.
Кредитний договір був підписаний 04.12.2024 о 10:07:28 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 481917 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua.
Кредитні кошти в сумі 5650,00 грн відправлені відповідачці 04.12.2024 на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, позивач нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування (365% річних). 
Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 730 днів.
Відповідно до п. 1.3 договору, періодичність платежів зі сплати процентів становлять кожні
20 днів, що відображено в Додатку №1 до кредитного договору
Згідно із п. 2.4.1 кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3 Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, нарахування процентів за кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту , визначеної у пункту 1.1 кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Починаючи з 24.12.2024, відповідачка має обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак у порушення зобов`язань не сплачує її.
Відповідачка своєчасно не сплатила нараховані відсотки відповідно до графіку платежів, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом починаючи з 04.12.2024 , порушує умови кредитного договору, не виконує взятих на себе зобов`язань.
Позивач звертає стягнення на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 04.12.2024 по 17.02.2026.
Таким чином, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 20.02.2026 становить: 24860,00 гривень заборгованість за процентами за користування
кредитом за період з 04.12.2024 по 17.02.2026, що нараховані відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом (365,00% річних) і Графіку платежів та 11300,00 грн штраф за порушення умов кредитного договору (за наявності) (а.с.1-11).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 цивільна справа № 343/627/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.48).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.03.2026 відкрито спрощене провадження у справі №343/627/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з повідомлення сторін на 20.04.2026.
Роз`яснено сторонам їх право заявити відвід судді з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. 
Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, а також доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, і документу, що підтверджує надіслання (надання) відзиву та доданих до нього доказів позивачу.
Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Відповідач не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.
Роз`яснено учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (а.с.51). 
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» - адвокат Руденко К.В. (копія договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг а.с.42) в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце його проведення був належним чином повідомлений судом, в позовній заяві висловив прохання провести розгляд справи без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами та витребуваними доказами, проти заочного рішення не заперечують (а.с. 10-11).
Відповідачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суд не повідомила, хоч про дату, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому Законом порядку про що свідчить оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області про розгляд справи (а.с.54) та рекомендоване повідомлення про вручення 27.03.2026 поштового відправлення (а.с.55). Відзиву на позовну заяву відповідачкою не подано.
Враховуючи те, що відповідачкою ОСОБА_1 , у встановлений Законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: 
Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах 
змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуєтьсяповернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Порядок отримання кредитних коштів є наступним: вибирається сума коштів, яку позичальник бажає взяти у кредит та строк на який береться такий кредит; оформлюється заявка; обирається персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет, при підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»), Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта, при цьому, Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором; проходиться погодження та перевірка банківської карти; у разі прийняття рішення про отримання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в Особистому Кабінеті, у разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора; отримуються кошти на розрахункову карту позичальника.
Тобто, укладання угоди без заповнення заявки клієнтом є неможливим.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону , електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; та ін.
Таким чином, Законом визначено, що саме договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони.
Згідно зі ст. 12 Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Тобто, норми чинного законодавства передбачають одразу декілька способів підписання електронного правочину, один з яких за допомогою одноразового ідентифікатора.
Верховний Суд у справі № 561/77/19 від 16.12.2020 зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. 
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. 
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму.
Також, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової 
послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07.10.2020.
Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Суд встановив, що 04.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24440. 
Відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.6 договору,Товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 5650 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором.
Процентна ставка за користування кредитом становить - 1.00% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 365.00%) користування кредитом.
Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та застосовується у межах строку визначеного в п.1.3 договору.
Строк надання кредиту та строк дії договору становить 730 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору.
Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів.
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього договору.
Для мінімізації загальних витрат позичальниці за кредитом Товариство рекомендує здійснити повне погашення нарахованих процентів та кредиту згідно такого розрахунку: дата видачі кредиту 04.12.2024, дата платежу процентів першого періоду 24.12.2024, сума кредиту 5650,00 грн, нараховані проценти за користування кредитом 1130,00 грн, разом до сплати 6780,00 грн.
Товариство переказує суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_3 , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється Товариством через платіжний сервіс (фінансову установу, що здійснює діяльність переказу коштів без відкриття рахунків) або іншим способом.
Кредитний договір №24440 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 481917 та засвідчено кредитодавцем із позначкою часу. Позичальниця також вказала свої паспортні дані, місце проживання, ідентифікаційний номер, e-mail та номер мобільного телефону(а.с.14-19).
Додатками до вказаного договору слугують Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Графік платежів та реальної річної процентної ставки, а також інформаційні повідомлення, які також підписані електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором 481917 (з.с.а.с. 19-а.с.21).
В Паспорті споживчого кредиту зазначена: інформація про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Зазначено, що дата надання інформації 04.12.2024 та є актуальною до 05.12.2024. Даний паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 107613 (а.с.22-24).
На підтвердження позовних вимог позивач до матеріалів справи також долучив Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» (а.с. 32-36). Однак суд звертає увагу на те, що вказаний документ не містить будь-якого підпису відповідачки, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання кредитного договору № 24440 від 04.12.2024, на що вказала у своїй постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.
Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.
В судовому засіданні встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачкою не оспорювався, вона зустрічного позову про визнання вищезгаданого електронного договору недійсним до суду не подавала, цей електронний договір в судовому порядку недійсним не визнавався (доводи і докази про протилежне у матеріалах справи відсутні), а відтак такий (відповідно до ст. 204 ЦК України) є правомірним, а тому підлягає до виконання.
ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» свої зобов`язання за кредитним договором №24440 від 04.12.2024 виконало у повному обсязі та 04.12.2024 надало відповідачці кредит у розмірі 5650,00 грн шляхом перерахунку на платіжну картку з маскою № НОМЕР_4 , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» №202602118-42 від 18.02.2026 ( а.с.25) . 
Згідно із даними з детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за кредитним договором №24440 від 04.12.2024, станом на 17.02.2026 за ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі 41810,00 грн, у тому числі: строкова заборгованість за сумою кредиту - 5650,00 грн; прострочена заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом - 24860,00 грн, які, як зазначає позивач, нараховані за період із 04.12.2024 до 17.02.2026; заборгованість за штрафами - 11300,00 грн (а.с.26-31). 
Суд звертає увагу, що позивач заявляє до стягнення тільки нараховані та несплачені проценти, строк сплати яких настав, так як їх сплата визначена періодичними платежами відповідно до встановленого графіка та штрафу.
Факт наявності заборгованості відповідачка не заперечила, будь-яких розрахунків на її спростування не навела.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржниця ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, умови виконання якого визначені в кредитному договорі № 24440 від 04.12.2024, у зв`язку з чим у неї наявна заборгованість за кредитом по несплаченим процентам у розмірі 24860,00 грн за період із 04.12.2024 до 17.02.2026, що в межах строку кредитування. 
Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитом не виконала, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з неї заборгованості по нарахованих процентах за користування кредитом в сумі 24860,00 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 11300, 00 грн, суд зазначає наступне.
Положення п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з п.6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про споживче кредитування , у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
На підставі викладеного, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідачки штрафу за порушення умов кредитного договору в сумі 11300,00 грн, оскільки такий нарахований позивачем у період дії в Україні воєнного стану, та підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд відхиляє доводи позивача про правомірність нарахування штрафних санкцій з огляду на зміни, внесені Законом України № 3498-IX, як такі, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та спрямовані на їх обхід.
Позивач обґрунтовує свою позицію тим, що кредитний договір укладено після 24.01.2024, у зв`язку з чим, на його думку, обмеження щодо нарахування штрафу, не застосовуються.
Однак такі доводи є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення позичальник: звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України; звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання; неустойка та інші платежі, нараховані з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню кредитодавцем. 
Зазначена норма є імперативною нормою прямої дії, яка не передбачає жодних винятків щодо: дати укладення договору; виду кредиту; статусу кредитодавця; спеціального правового регулювання окремих видів кредитних правовідносин. 
Отже, сам по собі факт укладення кредитного договору після 24.01.2024 не впливає на обов`язок застосування вказаної норми.
Суд наголошує, що дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України поширюється на всі грошові зобов`язання, у тому числі ті, що виникли після введення воєнного стану, оскільки визначальним є не момент укладення договору, а факт прострочення виконання зобов`язання у період дії воєнного стану.
Доводи позивача про пріоритет застосування Закону України «Про споживче кредитування» як спеціального закону також не приймаються судом, оскільки: норми Цивільного кодексу України мають системоутворюючий характер у сфері приватноправових відносин; у разі конкуренції норм застосуванню підлягають ті, що встановлюють вищий рівень захисту особи, особливо у сфері споживчих правовідносин; спеціальний закон не може звужувати обсяг прав та гарантій, встановлених актом вищої юридичної сили, яким у даному випадку є Цивільний кодекс України. 
Крім того, аналіз змін, внесених Законом України № 3498-IX, не свідчить про скасування загальної заборони на нарахування штрафу у період дії воєнного стану, встановленої Цивільним кодексом України.
Таким чином, твердження позивача про можливість нарахування штрафних санкцій фактично зводяться до ігнорування імперативних приписів закону.
Суд також враховує правову позицію, сформовану у практиці Верховного Суду, відповідно до якої у період дії воєнного стану: відповідальність боржника за прострочення грошового зобов`язання є обмеженою; стягнення штрафних санкцій за таке прострочення не допускається; 
нараховані штрафні санкції підлягають списанню. 
На підставі викладеного, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідачки штрафних санкцій в сумі 11300,00 грн, оскільки такі нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, та підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи, що відповідачка, будучи належним чином ознайомленою з умовами кредитування, уклала кредитний договір та прийняла на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, однак належним чином їх не виконала, зокрема не дотрималася встановлених договором строків та порядку сплати процентів за користування кредитом, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
З огляду на викладене, з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №24440 від 04.12.2024 у розмірі 24860,00 грн, яка складається із заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом.
Щодо позовних вимог в частині стягнення судових витрат, суд зазначає наступне:
Згідно з ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн (платіжна інструкція кредитового переказу коштів №4478 від 25.02.2026 а.с.12).
З відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Позовні вимоги задоволені на 68,75% з розрахунку: 24860 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 36160 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 68,75% (відсоток задоволених позовних вимог).
Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 1830,40 грн з розрахунку: 2662,40 грн (сума сплаченого судового збору) х 68,75% (відсоток задоволених позовних вимог).
Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного:
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надав такі докази:
- договір № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, який укладений між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та фізичною особою - підприємцем - адвокатом Руденком К.В., відповідно до якого зокрема вартість складання позовної заяви про стягнення заборгованості становить 9000 грн, складання заяв та клопотань - 1000 грн, складання на надсилання адвокатського запиту - 1000 грн (п. 3.1). Загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг, вказаних у всіх актах наданих послуг (п. 3.3). Замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги, після підписання акта приймання-передачі наданих послуг (п. 4.1) (а.с. 42);
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412 та довіреність ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» на адвоката Руденка К.В. від 03.06.2024 (а.с. 43);
- акт приймання-передачі наданих послуг № 103 від 26.01.2026 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, де вартість послуг по підготовці заяв про стягнення заборгованості по боржникам ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» згідно реєстру № 1 від 26.01.2026, становить 100000,00 грн (а.с. 44);
- витяг з реєстру № 1 до акта приймання-передачі наданих послуг № 103, згідно з яким вартість послуги з складання та подання позовної заяви до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 24440 від 04.12.2024 та клопотання про витребування доказів - 9000 грн; складання адвокатського запиту про витребування доказів по цьому ж боржнику - 1000 грн (а.с. 45), що складає загальну суму 10000 грн. Вказаний розмір витрат як орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу вказаний і в позовній заяві;
- платіжну інструкцію кредитного переказу коштів № 4298 від 30.01.2026, згідно з якою ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» перерахувало адвокату Руденку К.В. плату за надання юридичних послуг по договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 згідно акта № 103 від 26.01.2026 суму в розмірі 100000 грн (а.с. 46).
Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, суд зазначає, що такі є належними доказами, оскільки в договорі про надання правової допомоги передбачені всі істотні умови договору, а в акті визначено розмір оплати за надані послуги, з чим позивач погодився, що підтвердив своїм підписом, а також оплатив такі послуги, на що вказує відповідна платіжна інструкція.
При цьому, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх не співмірність з позовними вимогами, як і не наведені обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала би до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання.
Однак, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6875,00 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам (68,75% від заявленої до стягнення суми в розмірі 10000 грн).
На підставі ст.ст. 526, 530, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, п. 18 Перехідних положень Цивільного Кодексу України, ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 8, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», ЄРДПОУ:41466388, заборгованість за кредитним договором №24440 від 04.12.2024 за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 24860 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят) гривень 00 коп за користування кредитом за період із 04.12.2024 до 17.02.2026.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», ЄРДПОУ:41466388 - 1830 (одна тисяча вісімсот тридцять) гривень 40 копійок сплаченого судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», ЄРДПОУ:41466388 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6875 (шість тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень 00 коп пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду .
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», ЄРДПОУ:41466388, юридична адреса: бульвар Гавела Вацлава, 4, Київ, 03124.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 . 

Суддя Долинського районного суду    В. А. Тураш