Справа № 308/14113/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Бегені В.В.,
представника позивача – адвоката  Меренич М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом адвоката Нам`яка Юрія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г., Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Нам`як Ю.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 04 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк» було укладено кредитний договір № 014/1228/5/20994 на суму 35080 дол. США. Строк кредитування договором визначено до 03 серпня 2015 року.
04 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ "Вердикт Капітал" (код ЄДРПОУ 36799749) 1 247 058,17 грн. за період з 11.12.2020 по 26.05.2021 року заборгованості за цим кредитним договором. 
При цьому зазначає, що складові боргу не представляється можливим встановити у зв`язку з наявними виправленнями у виконавчому написі.
Вказаний виконавчий напис ТОВ «Вердикт-Капітал» скеровано до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г., яким 08.12.2021 відкрито виконавче провадження N 67805588, відповідно до якого Позивач є боржником, а ТОВ «Вердикт Капітал» – стягувачем.
Разом з тим, позивач не погоджується із даним виконавчим написом нотаріуса, оскільки такий вчинений приватним нотаріусом на підставі кредитного договору який не був посвідчений нотаріально, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, в редакції від 29.11.2001 року за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того вказує відсутність безспірності розміру заборгованості за цим кредитним договором.
З урахуванням цього позивач просить суд: визнати виконавчий напис від 04.11.2021 року № 14886 вчинений Сазоновою О.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.к. НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів за кредитним договором № 014/1228/5/20994 від 04.08.2008 в сумі 1247558,17 грн. таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись з доводами позовної заяви, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, доводи якого зводяться до того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначено в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. У зв`язку з цим, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Також було подане клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Заяву мотивує тим, що заявлені позивачем є завищеними зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та не спів розмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, а тому просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. 
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Меренич М.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав та мотивів викладених в позові.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. ст. 76, 80, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що 04 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк» було укладено кредитний договір № 014/1228/5/20994 на суму 35080 дол. США. Строк кредитування договором визначено до 03 серпня 2015 року.
04 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис зареєстрований реєстрі за № 14886, згідно якого нотаріус пропонує стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749) заборгованість, що виникла за кредитним договором № 014/1228/5/20994 від 04.08.2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АТ «Ерсте банк», та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року. 
Сума заборгованості за кредит мни договором становить 1 247 058,17 грн., з яких заборгованість за процентами та комісією – 446 742,12 грн., заборгованість за сумою кредиту – 800 316,05 грн. 
Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №6780558 з примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 04.11.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.
Окрім цього, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 04.11.2021 року була обумовлена й іншими обставинами.
Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
Верховний Суд в ухвалі від 15.04.2020 року у справі № 554/6777/17 зазначив, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, з огляду на те, що судом не встановлено факту отримання позивачем вимоги (претензії) про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу.
На підтвердження своїх доводів викладених у відзиві щодо дотримання усіх вимог, в тому числі і надіслання банком позивачеві письмової вимоги про усунення порушень, відповідачем суду надано не було.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Доказів, що договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально суду надано не було. 
Зазначені порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також відсутність ознак безспірності у кредитних правовідносинах сторін є підставою для задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
З урахуванням наведеного, а також з огляду на вищевикладені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволенню.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.
В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
В контексті вказаної практики суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім.
Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено повністю з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн..
Щодо витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що до матеріалів справи долучено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які позивач понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в якому також зазначено, що остаточний розрахунок буде наданий суду у порядку та строки визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 141,142,200,206, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовну заяву адвоката Нам`яка Юрія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Ю.Г., Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню – задовольнити. 
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 14886 від 04 листопада 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, згідно якого нотаріус пропонує стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749) заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 014/1228/5/20994 від 04.08.2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в сумі 1 247 058,17 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749, на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім грн. дев`яносто шість коп.).
Позивач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявий узвіз, 5-Б).
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна (місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, 9/134);
приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Ю.Г. (місцезнаходження: м. Ужгород, пл.. Кирила та Мефодія, 1, офіс 59); 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (код ЄДРПОУ 43577608, місцезнаходження: м. Київ, вул. Княжий Затон, 9, прим. 369, офіс 1); 
Ужгородський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ 35045464, місцезнаходження: м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, 14).
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.03.2026 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду    М.М. Крегул