К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року місто Київ

справа № 757/32310/25-ц
апеляційне провадження № 22-ц/824/1923/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Хайнацького Є.С., у справі за позовом  ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 21 грудня 2017 року обіймає посаду першого заступника голови Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА). 
Рішенням КМР V сесії IX скликання від 10 червня 2025 року № 65/10532 вирішено: висловити недовіру (звільнити із займаної посади) ОСОБА_1 - першому заступнику голови Київської міської державної адміністрації; заборонити особі, якій висловлено недовіру в пункті 1 цього рішення, користування будь-яким майном, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, зокрема, але не виключно: службовими приміщеннями, транспортними засобами, засобами мобільного зв`язку, офісною технікою та іншими матеріальними ресурсами, наданими на виконання службових повноважень у Київській міській раді та виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації); Київському міському голові здійснити усі необхідні організаційно-правові заходи щодо реалізації положень пунктів 1 та 2 цього рішення; контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київської міської ради з питань місцевого самоврядування та зовнішніх зав`язків.
Позивач вважає вказане рішення незаконним, оскільки воно ухвалено відповідачем поза межами його повноважень, з грубим порушенням норм матеріального права та порушенням процедури.
Зокрема, позивач вказує, що порядок призначення та звільнення першого заступника голови КМДА врегульований спеціальним законом - статтею 16 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», яка не передбачає повноважень Київради висловлювати недовіру чи звільняти вказану посадову особу.
Крім того, позивач посилається на численні грубі процедурні порушення Регламенту КМР, допущені під час розгляду та прийняття оскаржуваного рішення, кожне з яких є самостійною підставою для його скасування, а саме: етап розгляду проєкту Рішення в комісіях був повністю провалений через сукупність грубих процедурних порушень та зловживання правом з боку ініціаторів; проєкт Рішення не отримав належної фахової оцінки, а його перехід на наступний етап (до Управління правового забезпечення) був здійснений всупереч встановленій Регламентом процедурі; Управління правового забезпечення КМР надало негативний правовий висновок щодо проєкту Рішення «в цілому не відповідає вимогам законодавства», а його прийняття «є поза межами компетенції Київської міської ради»; включення проєкту оскаржуваного Рішення до порядку денного відбулося у спосіб, що грубо порушує як процедуру невідкладності, встановлену Регламентом, так і Положення, що регулює розгляд електронних петицій, а посилання на петицію було використано лише як привід для обходу законної процедури. На голосування в цілому було поставлено проєкт Рішення, фінальний текст якого суттєво відрізнявся від початкового і ніколи не проходив процедуру розгляду в комісіях та правової експертизи.
Вважаючи, що оскаржуване рішення порушує право позивача на працю, гарантоване Конституцією України, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним та скасувати Рішення Київської міської ради V сесії IX скликання від 10 червня 2025 року № 65/10532, яким вирішено:
1. Висловити недовіру (звільнити із займаної посади) ОСОБА_1 - першому заступнику голови Київської міської державної адміністрації.
2. Заборонити особі, якій висловлено недовіру в пункті 1 цього рішення, користування будь-яким майном, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, зокрема, але не виключно: службовими приміщеннями, транспортними засобами, засобами мобільного зв`язку, офісною технікою та іншими матеріальними ресурсами, наданими на виконання службових повноважень у Київській міській раді та виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації).
3. Київському міському голові здійснити усі необхідні організаційно-правові заходи щодо реалізації положень пунктів 1 та 2 цього рішення.
4. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київської міської ради з питань місцевого самоврядування та зовнішніх зав`язків.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано Рішення Київської міської ради V сесії IX скликання від 10 червня 2025 року № 65/10532 «Про висловлення недовіри та звільнення заступників голови Київської міської державної адміністрації та інших посадових осіб Київської міської державної адміністрації», яким вирішено:
1. Висловити недовіру (звільнити із займаної посади) ОСОБА_1 - першому заступнику голови Київської міської державної адміністрації.
2. Заборонити особі, якій висловлено недовіру в пункті 1 цього рішення, користування будь-яким майном, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, зокрема, але не виключно: службовими приміщеннями, транспортними засобами, засобами мобільного зв`язку, офісною технікою та іншими матеріальними ресурсами, наданими на виконання службових повноважень у Київській міській раді та виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації).
3. Київському міському голові здійснити усі необхідні організаційно-правові заходи щодо реалізації положень пунктів 1 та 2 цього рішення.
4. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київської міської ради з питань місцевого самоврядування та зовнішніх зав`язків.
Стягнуто з Київської міської ради на користь ОСОБА_1 1 211 грн 20 коп. в рахунок компенсації витрат зі сплати судового збору.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Київська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга обгрунтвоана тим, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 займає політичну Документ сформований в системі «Електронний суд» 30.10.2025 4 посаду та декларував місце роботи (проходження служби) апарат виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що спростовує наявність трудових правовідносин між Київською міською радою та ОСОБА_1 . Статтею десятою Закону України «Про місцеві державні адміністрації» унормовано, що перший заступник та заступники голів місцевих державних адміністрацій виконують обов`язки, визначені головами відповідних державних адміністрацій, і несуть персональну відповідальність за стан справ на дорученій їм ділянці роботи. Від так, перший заступник голови Київської міської державної адміністрації підзвітний та підконтрольний голові Київської міської державної адміністрації та є посадовою особою в штаті працівників Київської міської державної адміністрації. Позивач з 21.12.2017 перебуває на посаді першого заступника голови Київської міської державної адміністрації, з чого вбачається, що позивач обіймає посаду державного службовця.
Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби, з огляду на що даний спір підвідомчі виключно адміністративним судам, розгляд яких здійснюється за приписами Кодексу адміністративного судочинства.
Вказує, що позивач визнає, що спір який виник між Київською міською радою та ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки 09.07.2025 подав до Київського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним і скасування рішення № 65/10532. Позовна заява містить не просто аналогічні підстави звернення до суду, а є ідентичного змісту. 25.07.2025 ухвалою Київського окружного адміністративного суду № 320/34873/25 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. В свою чергу ОСОБА_1 систематично подає до Київського окружного адміністративного суду клопотання про прискорення розгляду справи № 320/34873/25.
Відтак, вважає, що суд помилково розглянув справу за правилами цивільного судочинства.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - Гуцол Р.І. просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що її доводи не спростовують висновків суду та не свідчать про ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В судовому засіданні представник Київської міської ради - Перепелицін К.М. просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду.
Представники ОСОБА_1 - адвокат Гуцол Р.І., адвокат Тарасенко О.В. просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити та рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що підставою звернення до суду із позовною заявою стало те, що Позивач вважає рішення № 65/10532 незаконним, оскільки воно ухвалено відповідачем поза межами його повноважень, з грубим порушенням норм матеріального права та порушенням процедури. 
Крім того, позивач посилається на численні грубі процедурні порушення Регламенту КМР, допущені під час розгляду та прийняття оскаржуваного рішення. 
Вважаючи, що оскаржуване рішення порушує право позивача на працю, гарантоване Конституцією України. 
В свою чергу, Київська міська рада приймала оскаржуване рішення, будучи та діючи як суб`єкт владних повноважень. 
Також, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає, що оскільки посада позивача прямо виключена зі сфери дії Закону України «Про державну службу», його правовідносини не є «публічною службою» в розумінні статті 19 КАС України, а спір є трудовим, то він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства». 
Статтею 10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» унормовано, що перший заступник та заступники голів місцевих державних адміністрацій виконують обов`язки, визначені головами відповідних державних адміністрацій, і несуть персональну відповідальність за стан справ на дорученій їм ділянці роботи. 
Від так, перший заступник голови Київської міської державної адміністрації підзвітний та підконтрольний голові Київської міської державної адміністрації та є посадовою особою в штаті працівників Київської міської державної адміністрації. 
Позивач з 21.12.2017 перебуває на посаді першого заступника голови Київської міської державної адміністрації, з чого вбачається, що позивач обіймає посаду державного службовця.
01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-УІІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 889-УІІІ), відповідно до преамбули якого він визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях. 
Закон № 889-VIII регулює відносини, що виникають у зв`язку зі вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця. 
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 889-УІІІ державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 889-УІІІ посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону. 
Пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що державна служба є видом публічної. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є закони України «Про державну службу», «Про місцеві державні адміністрації». 
Таким чином, з аналізу норм спеціальних законів випливає, що публічна служба характеризується тим, що: здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах, органах місцевого самоврядування; має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави, органу місцевого самоврядування; регламентується законами України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та іншими спеціальними законами; характеризується особливістю вступу на державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, її проходженням, припиненням службових відносин; пов`язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; характеризується безпартійністю або політичною нейтральністю державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування; оплачується за рахунок державного або місцевого бюджету.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. 
Відповідно до статті 2 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Колегія суддів зауважує, що позивач фактично визнає, що спір який виник між Київською міською радою та ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки 09.07.2025 року подав до Київського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним і скасування рішення № 65/10532 та 25.07.2025 ухвалою Київського окружного адміністративного суду № 320/34873/25 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. 
Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Згідно з частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. 
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, за статтею 17 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. 
Як встановив суд першої інстанції, позивач перебував на публічній служби, а відповідачем є орган місцевого самоврядування, який прийняв рішення поза межами повноважень, при цьому Позивач не являється службовою особою чи найманим працівником відповідача, а відповідач не є роботодавцем позивача. 
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг(пункт 7 частини першої статті 4 КАС України). 
Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. 
Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що поняття «публічна служба» охоплює поняття державної служби (див. постанови від 20 червня 2018 року у справі № 426/160/14-ц (пункт 20), від 4 липня 2018 року у справі № 310/66/14-ц (пункт 20), від 22 серпня 2018 року у справі № 766/10783/16-ц (пункт 24), від 17 жовтня 2018 року у справі № 661/3699/16-ц (пункт 36), від 23 січня 2019 року у справі № 752/2922/17 (пункт 23), від 20 листопада 2019 року у справі № 623/1656/16-ц). 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, згідно з яким КАС України викладений у новій редакції. У юрисдикції адміністративного суду залишився розгляд спорів про прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19) . Однак перелік видів діяльності, які охоплюються поняттям публічної служби, був розширеним, зокрема, за рахунок патронатної служби в державних органах (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).
Отже спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби, з огляду на що даний спір, підвідомчий виключно адміністративним судам, розгляд яких здійснюється за приписами Кодексу адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення закриттю.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Київської міської ради - задовольнити.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2025 року - скасувати.
Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.
Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови він може звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: