ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
07 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 643/1238/26
провадження № 22-ц/818/2826/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б., 
за участю секретаря судового засідання : Шнайдер Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району міста Харкова, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалою Салтівського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2026 року, постановлене суддею Сугачової О.О.,
в с т а н о в и в:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району міста Харкова, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Салтівського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2026 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району міста Харкова, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. На виконання вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України, роз`яснено позивачу, що розгляд справи за його позовною заявою віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що наведені судом першої інстанції доводи є обмеженням у здійсненні правосуддя та порушують права позивача, на розгляд справи. Вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, а саме: не досліджено предмет та підстави даного позову чим порушені права позивача на доступ до правосуддя. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, суд визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. Беручи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, а тому необхідно відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району міста Харкова, ОСОБА_4 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.
Судова колегія погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено, що у січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. В якому просив:
визнати протиправними дії Управління Соціального захисту населення адміністрації Салтівського району м. Харкова, які полягають у незаконному, безпідставному оформленню та наданню субсидій / пільг за користування житлом ( квартирної плати ) та плати за комунальні послуги ( водопостачання ,газ, електрична , теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством;
встановити судом точну суму незаконно наданих та виплачених пільг / субсидій з 2015-2026 роки за підробними довідками / без обов`язкового надання копії паспорту громадянина України / тобто знижки плати за користування житлом ( квартирної плати ) та плати за комунальні послуги ( водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством та витребувати у відповідача - Управління Соціального захисту населення адміністрації Салтівського району м. Харкова дані за 2015-2026 роки по всім комунальним службам, та знижки на оплати за користування житлом, квартирної плати та плати за комунальні послуги ( водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм;
зобов`язати відповідача - Управління Соціального захисту населення адміністрації Салтівського району м. Харкова стягнути з відповідача ОСОБА_4. вже незаконно надані та виплати пільги / субсидії з 2015-2026 роки за підробними довідками / без надання - обов`язкового паспорту громадянина України на вже встановлену суму збитків нанесених відповідачем ОСОБА_4 , яка не має права на отримання субсидій та яка отримала субсидій на загальну суму 21946,37 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сорок шість гривен 37 копійок) гривен, чим нанесла державі Україна суттєві збитки;
зобов`язати Управління Соціального захисту населення адміністрації Салтівського району м. Харкова надати в повному обсязі особову справу отримувача субсидій / відповідача ОСОБА_4. , з усіма додатками !, які слугували підставою для отримання субсидій відповідачем ОСОБА_4 та окремо завірену належним чином копію паспорту громадянина України ОСОБА_5 , яким підтверджується реєстрація за адресою : АДРЕСА_1 - СТАНОМ НА день та час оформлення субсидій;
після встановлення судом точної суми незаконно отриманих пільг / субсидій з 2015-2026 років зобов`язати відповідача - Управління Соціального захисту населення адміністрації Салтівського району м. Харкова стягнути з відповідача ОСОБА_4., в повному обсязі незаконно надані та виплачені пільги / субсидії з 2015-2026 роки за підробними довідками;
визнати протиправними дії відповідача ОСОБА_4, що мешкає та зареєстрована: АДРЕСА_2, тел : НОМЕР_1, інші дані невідомі, яка отримувала БЕЗ реєстрація протягом 2015-2026 років за адресою : АДРЕСА_1 - оформила за підробними « документами » та отримала субсидій на загальну суму 21946,37 ( двадцять одна тисяча девятьсот сорок шість гривен 37 копійок ) гривен, чим нанесла державі Україна суттєві збитки, які я вважаю повернути до бюджету України, та продовжувала отримувати - БЕЗПІДСТАВНО! субсидії / пільги за користування житлом ( квартирної плати ) та плати за комунальні послуги ( водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством;
зобов`язати відповідача - ОСОБА_4, що мешкає та зареєстрована: АДРЕСА_2, тел : НОМЕР_1, інші дані невідомі, ПОВЕРНУТИ ДО БЮДЖЕТУ України в ВОЄННИЙ ЧАС !, вже незаконно надані та виплачені пільги/ субсидії з 2015-2026 роки за підробними довідками / без надання - обов`язкового паспорту громадянина України вже встановлену суму збитків нанесених відповідачем ОСОБА_4 , яка не має права на отримання субсидій, яка отримала субсидій на загальну суму 21946,37 ( двадцять одна тисяча девятьсот сорок шість гривен 37 копійок ) гривен, чим нанесла державі Україна суттєві збитки, які я вважаю повернути до бюджету України.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи судом.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-третє, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У частині першій статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Разом з тим за приписами частини першої статті 2 КАС України у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України к ожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядку судового провадження.
Частиною п`ятою статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
У позовній заяві ОСОБА_6 заявив дві вимоги: вирішити публічно-правовий спір (зобов`язати УПСЗН продовжити йому надання державних субсидій) та відшкодувати майнову і моральну шкоду.
Вимога про відшкодування майнової шкоди, на думку позивача, пов`язана з неправомірними діями УПСЗН. П`ять позовних вимог із загального числа заявлені позивачем до відповідача - Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району міста Харкова та не пов`язані з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 подав позов з метою відновлення права країни щодо порушення вимог чинного законодавства та безпідставного отримання субсидій на сплату комунальних послуг ОСОБА_4 .
21 жовтня 1995 року Кабінет Міністрів України затвердив Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива № 848, зі змінами та доповненнями (далі - Положення).
Указаним Положенням визначаються умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.
Україна, згідно з Конституцією України, є правовою державою (стаття 1), а людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і саме держава відповідає перед людиною за свою діяльність, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3).
Разом з тим відповідно до пункту 1 Типового положення про управління соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 1996 року № 461, УПСЗН є місцевим органом державної виконавчої влади, що утворюється відповідно головою районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації і підпорядковується голові цієї адміністрації та Міністерству соціального захисту Автономної Республіки Крим, управлінню соціального захисту населення обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації.
Отже, предметом спору є зобов`язання відповідача, який діє як суб`єкт владних повноважень, вчинити певні дії.
Відповідачем у справі є орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.
Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.
За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 645/212/18 № 12 червня 2019 року.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав скасування ухвали суду.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Салтівського районного суду м.Харкова від 02 лютого 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:         О.В. Маміна
Судді:  О.Ю. Тичкова
В.Б. Яцина