ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2026 р. Справа № 910/16219/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Демидової А.М.
суддів: Ходаківської І.П. 
Євсікова О.О. 

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.
за участю представників учасників справи:
від позивача: Зіневич О.Л. 
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альтбанк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 (повний текст ухвали складено та підписано 29.12.2025)
про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову (суддя Князьков В.В.)

у справі № 910/16219/25 Господарського суду міста Києва

за позовом Акціонерного товариства "Альтбанк"
до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Шлях" (відповідач-1);
2.  ОСОБА_1 (відповідач-2)
про стягнення солідарно заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог
У грудні 2025 року Акціонерне товариство "Альтбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Шлях" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно:
- за договором про надання гарантії № 116351/А-0135 від 24.01.2024 - заборгованості у сумі 9 295 237,41 грн, яка складається з: простроченого тіла кредиту в розмірі 4 763 183,18 грн, прострочених відсотків за кредитом у розмірі 1 787 662,47 грн, несплаченої комісії за SWIFT гарантією в розмірі 4 075,00 грн, пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 1 909 044,79 грн, 3 % річних у розмірі 192 547,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 638 724,30 грн;
- за договором про надання гарантії № 116351/А-0136 від 24.01.2024 - заборгованості та штрафних санкцій у сумі 8 536 774,08 грн, яка складається з: простроченого тіла кредиту в розмірі 4 334 168,82 грн, прострочених відсотків за кредитом у розмірі 1 657 398,77 грн, несплаченої комісії за SWIFT гарантією в розмірі 4 075,00 грн, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі - 1 765 541,72 грн, 3 % річних у розмірі 178 467,92 грн та інфляційних витрат у розмірі 597 121,85 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем-1 порушено умови вказаних вище договорів у частині своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісій.
Короткий зміст і підстави заяви про забезпечення позову
Одночасно з поданням позову, позивачем подано заяву від 25.12.2025 про забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на рахунки у банківських установах, належні Товариству з обмеженою відповідальністю "СК "Шлях" та ОСОБА_1 ;
- накладення арешту на рухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1 , а саме:
1) легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель GLE 300d 4MATIC, сірого кольору, шасі (кузов, рама, VIN) № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , рік випуску 2024, дата реєстрації за власником - 06.08.2025, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1 993 см куб., тип пального - електро або дизель;
2) легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель AMG S 63E PERFORMANCE, сірого кольору, шасі (кузов, рама, VIN) № НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_5 , 2023 року випуску, дата реєстрації за власником - 21.05.2025, об`єм двигуна 3 982 см. куб, тип пального - електро або бензин;
- накладення арешту на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1 , а саме: житлову нерухомість - двокімнатну квартиру загальною площею 72,5 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду у справі, оскільки є підстави вважати, що у відповідача-1 залишається не виконаним у частині судове рішення у справі № 910/5900/24, а розмір статутного капіталу товариства становить 2 200 000 грн, що є значно меншим за загальну суму стягнення. Одночасно, заявником наголошено на наявності у відповідача-2 рухомого та нерухомого майна у власності, а у відповідача-1 - на його відсутності.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 у справі № 910/16219/25 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Альтбанк" про забезпечення позову. 
Ухвалу суду мотивовано тим, що заява Акціонерного товариства "Альтбанк" не містить жодного змістовного та доказово обґрунтованого доводу щодо наявності підстав для застосування судом заходів забезпечення позову; мотивування заяви зводиться до обґрунтування позовних вимог та загального формулювання припущення щодо можливості ускладнення виконання рішення у разі задоволення позовних вимог, що не є беззаперечним та достатнім доводом у вирішенні питання про забезпечення позову.
Також місцевий господарський суд виснував на юридичній неспроможності розглядуваної заяви у частині вимог про накладення арешту на рахунки відповідачів, оскільки нормою ст. 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено можливість накладення арешту на грошові кошти, а не на рахунок відповідача; позивачем не обмежено розмір коштів, щодо яких заявляються вимоги про арешт, сумою фактично заявлених позовних вимог.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 у справі № 910/16219/25, Акціонерне товариство "Альтбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме ст. 73-79, ч. 2 ст. 86, ч. 2 ст. 136 ГПК України, та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову у справі № 910/16219/25 задовольнити повністю.
За доводами скаржника, позивачем належним чином було доведено імовірність утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття заходів забезпечення позову; судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено жодних мотивів відступу від актуальної правової позиції Верховного Суду та не обґрунтовано наявність виключних обставин, які б унеможливлювали її застосування.
Також скаржник наголошує на тому, що судом першої інстанції безпідставно відкинуто як підставу для задоволення заяви про забезпечення позову посилання позивача та надані докази, якими підтверджувався факт неможливості виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "СК "Шлях" рішення суду у повному об`ємі, у разі його задоволення, оскільки активи товариства у вигляді статутного капіталу та відсутність рухомого та нерухомого майна беззаперечно це підтверджували; безпідставно не враховано відсутність необхідності доведення доказами можливості відповідача ОСОБА_1 в будь-який момент розпорядитися своїм майном і таким чином утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Владимиренко С.В., Ходаківської І.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альтбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 у справі № 910/16219/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 24.02.2026 о 09:50; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 13.02.2026.
У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2026 для розгляду справи № 910/16219/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альтбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 у справі № 910/16219/25 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Ходаківська І.П.; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за раніше визначеними датою та часом - 24.02.2026 о 09:50.
Позиції учасників справи
Відповідачі не скористались своїм правом, відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альтбанк" не подали, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Явка представників учасників справи
У судове засідання 24.02.2026 з`явився представник позивача (скаржника).
Представник відповідача-1 та відповідач-2 або його представник у судове засідання не з`явилися.
Відповідачі належним чином повідомлені судом про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка в судове засідання представника відповідача-1 та відповідача-2 або його представника не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без їх участі в судовому засіданні.
У судовому засіданні представник позивача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України.
Так, згідно із ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Таким чином, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача чи інших осіб для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 136 і ст. 137 ГПК України дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову суди розглядають вказані заяви із застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 916/4385/23.
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
Такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 24.10.2022 у справі № 916/950/22 та від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Особа, яка подає заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Із цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
При цьому, обов`язок із доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому покладається саме на заявника.
Заяву Акціонерного товариства "Альтбанк" про забезпечення позову обґрунтовано, зокрема, тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду у справі, оскільки є підстави вважати, що у відповідача-1 залишається не виконаним у частині судове рішення у справі № 910/5900/24, а розмір статутного капіталу товариства становить 2 200 000 грн, що є значно меншим за загальну суму стягнення. Одночасно, заявником наголошено на наявності у відповідача-2 рухомого та нерухомого майна у власності, а у відповідача-1 - на його відсутності.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що про обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Разом із тим, як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, заявник жодними належними та допустимими доказами не довів, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, доводи позивача ґрунтуються на припущеннях, а відтак, правомірною є відмова у забезпеченні позову.
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом, зокрема, накладення арешту на рахунки у банківських установах, належні Товариству з обмеженою відповідальністю "СК "Шлях" та ОСОБА_1 .
Однак, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Місцевий господарський суд, відмовляючи позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, акцентував також увагу на юридичній неспроможності вказаних вимог.
Суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відтак, з огляду на приписи п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, задоволення заяви про забезпечення позову у справі № 910/16219/25 у цій частині є неможливими. Спростувань вказаних висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги не містять.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали відсутні.
Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника. 
Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альтбанк" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.12.2025 у справі № 910/16219/25 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали оскарження у даній справі повернути до місцевого господарського суду.
5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.
Повна постанова складена 09.03.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова 

Судді І.П. Ходаківська

О.О. Євсіков