Справа № 450/5053/25  Провадження № 2/450/546/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого-судді Мусієвського В.Є.
при секретарі Расяк С.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, –

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його тітки ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Звенигородської сільської ради (Давидівської територіальної громади) Львівського (Пустомитівського) р-ну, Львівської обл., що належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату на середню земельну частку (пай) серії ЛВ № 133392, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 35 від 03.03.1997 року.
Мотивувала позовні вимоги тим, що його тітка ОСОБА_2 за час свого життя набула право на земельну частку (пай). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшло вказане майнове право. Повідомив, що на випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений 05.06.2002 року секретарем виконкому Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Смілянець І.Я., зареєстрований в реєстрі за № 88, згідно якого усе своє майно заповіла йому. Вказав, що інших спадкоємців, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не має. Зазначив, що він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк не заявляв відмови від такої, до дня смерті ОСОБА_2 постійно з нею проживав, доглядав і піклувався, а після смерті займався похованням. Водночас, він позбавлений можливості у позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування з огляду на те, що оригінал сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 133392, зареєстрований в Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 35 від 03.03.1997 року, втрачено. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою від 30.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 19.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання 02.03.2026 року не з`явились усі учасники судового розгляду, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 15.01.2026 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву, згідно мотивів якої просив проводити розгляд справи у його відсутності з підстав стану здоров`я. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Вказав, що він дійно доглядав за своєю тіткою, вів спільне господарство, забезпечував усім необхідним, а після смерті вступив в управління і володіння майном. 
Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.
Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.
Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Із листа начальника відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Ю. Лис № Г-1277/0-0.91-1296/308-25 від 26.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 було видано сертифікат на середню земельну частку (пай) площею 2,18 га серії ЛВ № 133392, зареєстрований в Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Звенигородської сільської ради (Давидівської територіальної громади) Львівського (Пустомитівського) р-ну, Львівської обл. за № 35 від 03.03.1997 року.
З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.01.2010 року Виконкомом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вбачається із заповіту, посвідченого 05.06.2002 року секретарем виконкому Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Смілянець І.Я., ОСОБА_2 на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла племіннику ОСОБА_1 .
У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України в день смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.
За ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Із акту про спільне проживання, складеного в.о. старости Звенигородського старостинського округу Г. Орач в присутності депутата Звенигородського старостинського округу Винник І.О. та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_1 до дня смерті тітки ОСОБА_2 постійно проживав разом із нею за адресою АДРЕСА_1 , та доглядав, а після смерті займався похованням. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що  ОСОБА_1 прийняв в спадщину право на земельну частку (пай) розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Звенигородської сільської ради (Давидівської територіальної громади) Львівського (Пустомитівського) р-ну, Львівської обл., що належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату на середню земельну частку (пай) серії ЛВ № 133392, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 35 від 03.03.1997 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його тітки ОСОБА_2 .
Водночас, реалізувати право на спадкування ОСОБА_1 позбавлений можливості з огляду на те, що оригінал сертифікату на середню земельну частку (пай) серії ЛВ № 133392, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 35 від 03.03.1997 року, втрачено.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду і підлягають до задоволення. Відтак, за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його тітки ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Звенигородської сільської ради (Давидівської територіальної громади) Львівського (Пустомитівського) р-ну, Львівської обл., що належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату на середню земельну частку (пай) серії ЛВ № 133392, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 35 від 03.03.1997 року.
За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, –

у х в а л и в:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом– задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його тітки ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах, без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території Звенигородської сільської ради (Давидівської територіальної громади) Львівського (Пустомитівського) р-ну, Львівської обл., що належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату на середню земельну частку (пай) серії ЛВ № 133392, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 35 від 03.03.1997 року.
Стягнути з Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області на користь  ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.