ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2184/26 Справа № 205/14547/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Свистунової О.В.,
суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року 
у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування , –    
В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що 13.10.2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» та ОСОБА_2 укладено договір страхування наземного транспорту № 1889/23-Т/Дп/05, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля Subaru Forester, д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 19.03.2024 року в м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 35А сталась ДТП за участю автомобілів Subaru Forester, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та Hyundai Getz, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . 
Згідно звіту № ЭУs200324 від 07.04.2024 року, наданого судовим експертом Мазурек О.А., вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобілю Subaru Forester, д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження склала 696 717,82 грн., що перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ. Розмір ринкової вартості – 955 099,43 грн., розмір страхової суми – 1 000 001,00 грн., розмір придатних залишків – 391 000,00 грн. Тобто загальна сума збитку – 564 099,43 грн. з розрахунку: розмір ринкової вартості – 955 099,43 грн. – розмір придатних залишків – 391 000,00 грн. = 564 099,43 грн. 
Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував страхувальнику кошти 564 099,43 грн. 
Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобілю Hyundai Getz, д/н НОМЕР_2 , була застрахована в НАСК «Оранта», позивач має право зворотної вимоги в межах ліміту полісу (160 000,00 грн. – ліміт за шкоду майну) з урахуванням франшизи (1 500,00 грн. – франшиза). 
НАСК «Оранта» сплатило на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» суму страхового відшкодування в розмірі 158 500,00 грн. Тобто залишається сума в розмірі 405 599,53 грн. (564 099,43 грн. – 158 500,00 грн. = 405 599,53 грн.), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»» витрати, пов`язані із здійсненням страхового відшкодування в розмірі 405 599,53 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»» судовий збір у розмірі 6 083,99 грн.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.

26.03.2026 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про розгляд справи без участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 13.10.2023 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1889/23-Т/Дп/05 «КАСКО 50/50», згідно умов якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля Subaru Forester, д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Загальна страхова сума – 1 000 001,00 грн. (а.с. 5-12).
19.03.2024 року в м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 35А сталась ДТП за участю автомобілів Subaru Forester, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та Hyundai Getz, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 17-21).
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 21).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно висновку експерта № ЭУs200324 автотоварознавчої експертизи щодо визначення вартості матеріальних збитків від 07.04.2024 року, наданого судовим експертом Мазурек О.А., вартість відновлювального ремонту, з технічної точки зору, з урахуванням зносу автомобілю Subaru Forester, д/н НОМЕР_1 , на момент проведення дослідження, становить 696 717,82 грн. (а.с. 22-41).
Тобто загальна сума збитку становить 564 099,43 грн. із розрахунку: 955 099,43 грн. (розмір ринкової вартості) – 391 000,00 грн. (розмір придатних залишків) = 564 099,43 грн.
Згідно з п. 27.8 Договору страхування при повній загибелі ТЗ (п. 31.3.4 Договору) страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної (ринкової) вартості ТЗ на дату настання страхового випадку, але не більше страхової суми, вказаної в розділі 10 цього Договору, за вирахуванням вартості залишків ТЗ, встановленого згідно з розділом 12 Договору франшизи та додаткового страхового платежу. Вартість залишків ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема онлайн-аукціон з продажу автомобілів або аналогічні аукціони) або шляхом проведення незалежної експертизи або оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозицій на ринку).
Відповідно до умов договору страхування позивачем на підставі страхового акту № 006.00469324-1 від 18.04.2024 року, розрахунку страхового відшкодування (а.с. 45, 46) сплачено страхувальнику кошти в розмірі 564 099,43 грн. (а.с. 47).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю Hyundai Getz, д/н НОМЕР_2 , була застрахована в НАСК «Оранта» полісом НОМЕР_3 (а.с. 48).
НАСК «Оранта» сплатило на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»» суму страхового відшкодування в розмірі 158 500,00 грн. (а.с. 49).
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв`язку з перевищенням фактичного розміру майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, над сумою виплаченого страхового відшкодування, обов`язок з відшкодування різниці покладається на відповідача як винну особу. Відтак, відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманою страховою виплатою, яка становить 405 599,53 грн.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 30.10.2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21.02.2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22.04.2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15.10.2020 року у справі № 755/7666/19.
Колегія суддів не погоджується із доводом апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав доводам відповідача щодо допустимості та належності доказів наданих до справи, оскільки в матеріалах справи міститься висновок експерта ОСОБА_3 №ЭУs200324 від 07.04.2024 року, в якому вказується «Експерт попереджень (обізнань) про кримінальну відповідальність за ст..384 КК України за дачу свідомо хибного укладання» та мається підписи експерта. 
Відповідно до ст..384 КК України передбачена кримінальна відповідальність за наступні дії «Завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках. 
Відповідно до абз. 10 ч. 2 п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 цього Кодексу. 
Доводи апелянта щодо наявності описки у висновку експерта підлягає відхиленню, оскільки така неточність не впливає на правильність та обґрунтованість висновків суду.
Зокрема, формулювання «попереджень (обізнань) про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу свідомо хибного укладання» є очевидною технічною опискою, яка не спотворює змісту документа та не свідчить про недотримання експертом вимог закону. 
При цьому висновок містить підпис експерта, що підтверджує його належне оформлення та усвідомлення відповідальності за надані висновки. 
Отже, зазначена описка не впливає на доказову силу експертного висновку та не спростовує правильності висновків суду першої інстанції. 
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не було подано належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість і достовірність висновку експерта ОСОБА_3 № ЗУs200324 від 07.04.2024 року.  
Зокрема, апелянт не навів переконливих аргументів щодо невідповідності зазначеного висновку вимогам законодавства, його неповноти, суперечливості чи недостовірності, а також не ставив питання перед судом проведення повторної чи додаткової експертизи.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що вказаний експертний висновок є належним і допустимим доказом у справі, який відповідає вимогам процесуального закону та підлягає врахуванню при вирішенні спору по суті. Відтак підстави для його відхилення або неврахування судом відсутні.
Також, колегія не приймає до уваги посилання апелянта про те, що у висновку експерта Мазурека О.А. № ЭУs200324 від 07.04.2024 року, відсутнє визначення вартості Т3 після ДТП.
Як вбачається із висновку № ЭУs200324 від 07.04.2024, на вирішення експерта було поставлено лише одне питання: «Яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля Subaru Forester, державний номер, НОМЕР_4 на 20 березня 2024 року?»
В той же час, визначення вартості Т3 після ДТП, обчислюється відповідно до п. 27.8 умов договору 1889/23-Т/Дп/05, а саме: розміщення на онлайн-аукціонах продажу автомобілей, та обрання найвищої ціни/найкращої пропозиції (Зобов?язуюча пропозиція (вартість Т3 після ДТП міститься в додатках до позовної заяви №8): 
27.8. При повній загибелі ТЗ (п.31.3.4 Договору) страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної (ринкової) вартості ТЗ на дату настання страхового випадку, але не більше страхової суми, вказаної в розділі 10 цього Договору (з урахуванням умов п.27.23 Договору), за вирахуванням вартості залишків Т3, встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи та додаткового страхового платежу згідно з п. 11.2. Договору. При цьому, у випадку визначення дійсної (ринкової) вартості ТЗ суб?єктом оціночної діяльності, експертом або аварійним комісаром на замовлення Страховика, або у випадку визначення дійсної (ринкової) вартості Т3 за письмовою згодою Сторін, розрахунок страхового відшкодування здійснюється Страховиком виходячи з дійсної (ринкової) вартості ТЗ на дату настання страхового випадку, яку розрахував експерт, оцінювач або аварійний комісар, або виходячи з дійсної (ринкової) вартості Т3 на дату настання страхового випадку, визначеної за письмовою згодою Сторін, але не більше страхової суми, вказаної в розділі 10 цього Договору (з урахуванням умов п.27.23 Договору), за вирахуванням вартості залишків ТЗ, встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи та додаткового страхового платежу згідно з п. 11.2. Договору. Вартість залишків ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема: онлайн-аукціон з продажу, автомобілів або аналогічні аукціони) або шляхом проведення незалежної експертизи: або оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозицій на ринку). Порядок визначення вартості залишків ТЗ визначається Страховиком. Сторони узгодили, що порядок визначення вартості залишків ТЗ, зазначений у цьому пункті Договору, визнається Сторонами та іншими особами (Вигодонабувачем, власником Т3) (а.с.8).
Стаття 374 ЦПК України визначає повноваження апеляційного суду після розгляду скарги. Суд має право залишити рішення без змін, а скаргу — без задоволення (якщо рішення законне та обґрунтоване), скасувати або змінити його, ухвалити нове рішення, закрити провадження чи залишити позов без розгляду. Скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Це ключова стаття, що регламентує фінальні процесуальні дії суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 01 квітня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко