Справа № 351/1178/25
Номер провадження №1-кп/351/97/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, з середньою-спеціальною освітою, не одруженої, громадянки України, працюючої ФОП з надання перукарських послуг, на утримані нікого не має, раніше не судимої,
обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 та спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої яжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.
Так, 15.06.2025 приблизно о 23:30 годин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби рухалась ділянкою автодороги Н-10, сполученням «Стрий-Чернівці-Мамалига», що по вул. Михайла Грушевського у с. Тулуків Заболотівської територіальної громади, Коломийського району, Івано-Франківської області в напрямку м. Стрий. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, які розділені осьовою суцільною лінією дорожньої розмітки 1.1. ПДР України. По напрямку руху автомобіля проїзна частина дороги має поворот ліворуч та йде на спуск.
У салоні автомобіля водій ОСОБА_4 перевозила на передньому пасажирському сидінні пасажирку ОСОБА_6 , а на задньому сидінні ОСОБА_7 .
Під час проїзду заокруглення ділянки автодороги із поворотом ліворуч водій ОСОБА_4 проявила неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахувала дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахувала стан дорожнього покриття, наявність повороту і величину видимості дороги на вказаній ділянці, в результаті чого, виїхала за межі проїзної частини дороги праворуч в кювет, де автомобіль перекинувся.
При цьому, ОСОБА_4 порушила наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України (далі - ПІДР), а саме:

п. 1.5. - в якому вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожного руху водій зобов?язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 10.1., який зобов?язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 12.1., у відповідності до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
У результаті порушення водієм ОСОБА_4 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, крововиливу під оболонки головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, від яких на місці події наступила її смерть, а пасажирка ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого променево-зап?ясного суглоба з вивихом обох кісток передпліччя досередини та переломом правої променевої кістки у нижній третині, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя.
Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 та спричинило потерпілій ОСОБА_7 сережньої тяжкості тілесні ушкодження, обвинувачена ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена на початку судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнавала. В ході судового розгляду обвинувачена змінила свою позицію та вину визнала. Пояснила, що 15.06.2025р. о 23.00 год. її матері ОСОБА_6 стало погано і мати її розбудила. Після чого вона зателефонувала сусідці ОСОБА_7 , яка є медсестрою та допомогла вколоти матері медпрепарати, однак це не допомогло. Тоді вона зателефонувала ОСОБА_7 повторно, оскільки вона живе поруч. Потерпіла ОСОБА_7 прийшла і вони викликали ШМД, однак не додзвонились. Матері обвинученої ОСОБА_6 ставало гірше, почалися хрипи в грудях. Обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що через стан матері вона була перелякана та емоційно схвильована. Тоді вони поклали матір у автомобіль, вона включила аварійку, після чого вони поїхали. Проїжджаючи АЗС, вона з`їхала з дороги, зачепила узбіччя та автомобіль перекинувся. Зазначила, що погода була гарна, ділянка дороги була асфальтована, освітленння відсутнє, її автомобіль був технічно справний і вона була в тверезому стані. Зазначила, що на зустріч її автомобілю їхала інша машинам і вона засильно скерувала вправо, після чого автомобіль перекинувся. Її мати сиділа на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_7 - позаду. Після ДТП вона та ОСОБА_7 вилізли з автомобіля. Люди, які там були, викликали ШМД, яка відвезла їх в Коломийську ЦРЛ. Там їм надали допомогу. Вказала, що спочатку думала, що мати померла до ДТП, оскільки зі слів ОСОБА_7 мати сповзла з пасажирського сидіння ще до ДТП. Визнала, що їхала швидко, перевищила швидкість руху і автомобіль перекинувся. Вона хотіла врятувати матір. В ході судового розглду повністю визнала свою вину та щиро розкаялась.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченої не має, просила її суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами. 
Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_4 доводиться дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:
- висновком експерта № 20250609090000034 від 27.06.2025р. з фототаблицями, відповідно до якого при дослідженні трупа ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, набряку головного мозку, крововиливу під оболонки головного мозку, забійної рани спинки носа, синця чола справа, садна лівого колінного суглобу, крововиливів у м`які покриви голови справа, які утворилися від дії тупих твердих предметів, якими можуть бути частини салону автомашини, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові, відносяться: а) закрита черепно-мозкова травма, набряк головного мозку, крововилив під оболонки головного мозку - до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя; б) забійна рана спинки носа, синець чола справа, садно лівого колінного суглобу, крововилив у м`які покриви голови - до легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_6 наступила від набряку головного мозку, крововиливу під оболонки головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, що підтверджується морфологічними даними розтину трупа: набряк головного мозку та легень, наявність крововиливу під м`які оболонки головного мозку, темна рідка кров, нерівномірне кровонаповнення міокарду, повнокрів`я внутрішніх органів. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_6 , етилового спирту не виявлено.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що сумніви обвинуваченої щодо смерті ОСОБА_6 до події ДТП від соматичних захворювань повністю спростовується зазначеним вище висновком судово-медичного експерта.
- висновком експерта № 521 від 24.06.2025р., відповідно до якого кров із трупа ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО;
- висновком експерта № 793 від 26.06.2025р., відповідно до якого при судово-токсилогічному дослідженні крові в межах використаного методу від трупа ОСОБА_6 : в крові не виявлено метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів.
Оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.
Тому дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вона вчинила порушення правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 та спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої яжкості тілесне ушкодження. 
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка характеризується позитивно за місцем проживання, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого суд відносить щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілій завданого збитку, молодий вік обвинуваченої та втрату близької людини.
Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченої судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд беручи до уваги інформацію, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації щодо характеристики особи обвинуваченої, його способу життя, а також враховуючи низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, та низький ризик небезпеки, який обвинувачена становить для суспільства, орган з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства. А тому, орган з питань пробації вважає за доцільне, крім обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, покласти на обвинувачену ОСОБА_4 додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно. Додаткове покарання, передбачене як обов`язкове ч. 3 ст. 286 КК України, суд може відповідно до ст. 69 КК не призначати лише за наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і з урахуванням особи винного.
Зважаючи на особу обвинуваченої ОСОБА_4 , обставини вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, та наслідки, які потягла за собою дана ДТП - смерть потерпілої та спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесного ушкодження, незважаючи на думку потерпілої ОСОБА_7 не обирати обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає, що є підстави для призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, та на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування основного покарання з випробувальним терміном.
На думку суду такепокарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винної та відповідатиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.
У кримінальному провадженні були проведені експертизи, витрати за які необхідно стягнути із обвинуваченої в дохід держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 371, 373- 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 6239,80 грн. 
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчої судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24.06.2025р. на автомобіль марки Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_1 .
Речові докази: 
- автомобіль марки Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання на території майданчику тимчасово затриманого автотранспорту Коломийськеого РВП ГУНП в Івано-Франківській області, що у м. Коломия, вул. Горбаша, 8, Івано-Франківської області, - повернути ОСОБА_4 . як власнику;
- змив із керма автомобіля та важеля перемикання коробки передач, які опечатано у два паперові конверти - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_8