ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 лютого 2026 року справа №200/8211/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року (повне судове рішення складено 19 листопада 2025 року) у справі № 200/8211/25 (суддя в І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:

- визнання протиправними дій щодо неврахування до трудового стажу періоду проходження військової служби згідно трудової книжки б/н від 20.03.1981 згідно записів у трудовій книжці б/н від 20.03.1981;
- зобов`язання врахувати до трудового стажу періоду проходження військової служби згідно трудової книжки б/н від 20.03.1981 згідно записів у трудовій книжці б/н від 20.03.1981.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач 22.01.2024 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
30.01.2024 Головним управлінням ПФУ в Донецькій області, яке розглянуло заяву за принципом екстериторіальності, не зараховано до страхового стажу період проходження військової служби згідно трудової книжки б/н від 20.03.1981, оскільки в запису відсутня дата видачі військового квитка.
Вказує, що страховий стаж позивача складає 21 рік 08 місяців 00 днів.
З зазначених підстав позивачу рішенням від 26.01.2024 № 212450012932 відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу.
Наголошує, що має страховий стаж 23 роки 05 місяців 26 днів.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки трудовою книжкою підтверджується факт наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача щодо неврахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду проходження військової служби згідно записів трудової книжки б/н від 20.03.1981.
Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2024 про призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV із зарахуванням до страхового стажу періоду проходження строкової військової служби з 01.06.1982 по 13.06.1984.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач 22.01.2024 звернувся до територіального органу Фонду з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26.01.2024 № 212450012932 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Відповідно до положень частини 1 статті 26 Закону 1058, починаючи з 01.01.2022, право на при значення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу 29 років.
Починаючи з січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – 22-32 років.
Починаючи з січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з січня 2027 року по 31 грудня 2027 року – 15-24 років.
Згідно положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно п. 3 Постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Постанова №637) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно п. 6 Постанови 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: - військові квитки; - довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; - довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування стажу та призначення пенсії.
За наслідком розгляду наданого пакету документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу Головним управлінням було встановлено, що на час звернення страховий стаж позивача склав 21 рік 05 місяців 26 днів.
В той же час, при вирішені питання призначення пенсії, Головним управлінням не було враховано до стажу періоди проходження військової служби згідно даних трудової книжки, оскільки в записі відсутня дата видачі військового квитку.
Документи на підтвердження проходження строкової військової служби позивачем не надавались.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що позивач 22.01.2024 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке розглянуло заяву за принципом екстериторіальності від 26.01.2024 № 212450012932, позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу – 32 років.
За підрахунком відповідача страховий стаж позивача становить 21 рік 05 місяців 26 днів.
В спірному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби згідно даних трудової книжки б/н від 20.03.1981, оскільки в записі відсутня дата видачі військового квитку.
Крім того, зазначено, що період стажу з 19.05.2000 по 19.08.2000 потребує підтвердження оскільки при прийнятті на роботу не була вказана назва підприємства.
Разом з тим, позивач не оскаржує рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії.
Перевіряючи правомірність дій пенсійного органу щодо неврахування до страхового стажу при призначені позивачу пенсії за віком періоду проходження військової служби, оскільки в записі відсутня дата видачі військового квитку, суд виходить з такого.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Відповідно до частини 1 ст. 26 Закону України № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Частиною 2 статті 26 вказаного Закону передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Зокрема, в трудовій книжці позивача № б-н від 20.03.1981 щодо спірного періоду проходження військової служби наявні такі записи:
№ 3: звільнений 25.05.1982 з радгоспу «Піонер» у зв`язку з призовом до лав Радянської армії.
№ 4: служба в лавах Радянської армії з 01.06.1982 по 13.06.1984 відповідно до військового квитка НОМЕР_2 .
Водночас, дати видачі військового квитка інспектором по кадрах Н. Димовою не зазначено.
В той же час, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки з вини підприємства-роботодавця.
Крім того, суд зауважує, що певні недоліки чи неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства-роботодавця не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідач не виконав приписи частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV.
Тобто, трудовою книжкою позивача підтверджуються спірний період строкової військової служби з 01.06.1982 по 13.06.1984, не прийнятий пенсійним органом при призначенні пенсії.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду проходження строкової військово служби з 01.06.1982 по 13.06.1984.
При цьому, як зазначено вище, частиною 1 статті 26 Закону України № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
60 років позивачу виповнилося у 2022 році, на час звернення з заявою про призначення пенсії його вік становив 61 рік.
Визнаний у спірному рішенні страховий стаж позивача складає 21 рік 05 місяців 26 днів.
З урахуванням неприйнятого відповідачем періоду проходження строкової служби, який складає 02 роки 00 місяців 12 днів, страховий стаж позивача становить 23 роки 06 місяців 08 днів, що недостатньо для призначення обраного виду пенсії, передбаченої частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV.
Застосувати частину другу статті 26 Закону України № 1058-IV до спірних правовідносин неможливо, оскільки позивач не набув на час звернення у 2024 році 63-річного віку, а досягне його лише 27.11.2025.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню саме у спосіб, обраний позивачем.
Позивач не просить скасувати рішення відповідача від 26.01.2024 № 212450012932, оскільки, вочевидь має намір звернутися до ПФУ з заявою про призначення пенсії, досягнувши 63-річного віку.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області має повторно розглянути заяву позивача з дати первинного звернення – 22.01.2024, зарахувавши спірний період проходження строкової військової служби з 01.06.1982 по 13.06.1984 до його страхового стажу.
Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 200/8211/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 12 лютого 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук