Справа №613/159/26 Провадження № 2/613/509/26 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2026 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/159/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до  ОСОБА_1 ,у якому просить: 1) стягнути із  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість за кредитним договором № 2300974 від 22.04.2020 в загальному розмірі 32800,00 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»; 2) стягнути із  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.04.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 2300974 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10000 грн на умовах, визначених договором, а споживач зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі.
Відповідно до умов договору Споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п.5.4 договору).
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору, у порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, а також не сплачував проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 32800,00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн, заборгованість за процентами - 22800,00 грн.
26.02.2021 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус Україна», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №2300974 від 22.04.2020.
Наявність у відповідача заборгованості перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором зумовила звернення позивача з відповідним позовом.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17.02.2026 позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 16.03.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у Акціонерного товариства «Акцент-Банк» наступну інформацію: чи була успішною транзакція, здійснена 22.04.2020 в сумі 10000 грн на банківську картку № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ); чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_2 .
24.03.2026 від АТ «Акцент-Банк» до суду надійшли витребувані докази.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві та поданій до суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відстуності, просив позовні вимоги задовольнити, повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзиву на позов не подав.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичніобставини та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи судом встановлено, що 22.04.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2300974 про надання споживчого кредиту, у відповідності до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000,00 грн на строк 30 днів. 
Знижена процентна ставка - 0,19% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1 Договору). 
Стандартна процентна ставка - 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 Договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в п.п. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 Договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 , або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Відповідно до п. 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення.
Вказаний договір ОСОБА_1 підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А952915 22.04.2020 о 08:38 год. Також відповідач підписав графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №2300974 від 22.04.2020, відповідно до якого дата повернення кредиту та сплати відсотків - 22.05.2020.
Крім того відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, у якому також зазначені основні умови кредитного договору.
Згідно із довідкою ТОВ «Авентус Україна» про ідентифікацію, підписаною директором ТОВ «Авентус Україна», клієнт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з яким було укладено договір про надання споживчого кредиту №2300974 від 22.04.2020, ідентифікований Товариством. ОСОБА_1 підписав кредитний договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А952915», який було відправлено на номер телефону НОМЕР_3 , час відправки ідентифікатору - 22.04.2022 о 08:38 год..
Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується листом ТОВ ФК «Вей Фор Пей», відповідно до якого між ТОВ ФК «Вей Фор Пей» та ТОВ «Авентус Україна» укладено угоду на переказ коштів №ВП-200417-1 від 20.04.17. Повідомляється, що було успішно здійснено переказ коштів на картку клієнта: 22.04.2020 на суму 10000,00 грн, маска картки НОМЕР_4 .
Крім того, відповідно до витребуваних у АТ «Акцент-Банк» доказів, картка № НОМЕР_2 (рахунок № НОМЕР_5 ) емітована на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідно до катки обліку договору №2300974 від 22.04.2020 ОСОБА_1 має загальну заборгованість у розмірі 32800,00 грн, з яких 10000,00 грн - тіло кредиту, 22800,00 грн - відсотки. Відповідачем було погашено заборгованість у загальному розмірі 418,00 грн.
26.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №2300974 від 22.04.2020 до боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у загальному розмірі 32800,00 грн, що підтверджується копією Витягу з Реєстру Боржників до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26.02.2021.
12.01.2026 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було направлено на адресу відповідача досудову вимогу щодо погашення заборгованості в розмірі 32800,00 грн.
Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до суду за захистом своїх прав.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін уформулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 як позичальник уклав договір № 2300974 від 22.04.2020 з ТОВ «Авентус Україна». Первісний кредитор умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачу грошові кошти. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалася заборгованість у загальному розмірі 32800,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за основним боргом; 22800,00 грн - заборгованість за відсотками.
Враховуючи, що зобов`язання має виконуватися належним чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000,00 грн є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 22800,00 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 1.5.1 Договору знижена процентна ставка - 0,19% в день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.5.1 Договору). 
Згідно з п.п. 1.5.2 стандартна процентна ставка - 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 Договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в п.п. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 Договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п. 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення.
Тобто відсотки за кредитним договором мають право нараховуватися кредитодавцем у межах строку кредитування (30 днів), а якщо позичальником не повернуто кредит в цей строк, нарахування відсотків здійснюється не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач не здійснив повне погашення кредитної заборгованості до 22.05.2020 та протягом трьох наступних днів.
Враховуючи, що відповідач своєчасно не повернув кредитні кошти, первісний кредитор розпочав нарахування відсотків після 22.05.2020 (з моменту прострочення заборгованості) і нараховував їх до 10.09.2020 включно.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 вказано, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами Цивільного кодексу України мають різний зміст. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 Цивільного кодексу України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього.
Також, у зазначеній вище постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит, виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.
Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
Отже, з урахуванням наведеної позиції Верховного Суду та кінцевої дати строку повернення кредиту, вказаної у графіку платежів, (22.05.2020) первісний кредитор мав право нараховувати відсотки до 20.08.2020 (включно), після цієї дати втрати право на нарахування відсотків, однак, як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, первісним кредитором було продовжено нарахування відсотків після 20.08.2020 до 10.09.2020 включно.
З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків після 20.08.2020 слід відмовити.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 20.08.2020 заборгованість ОСОБА_1 за відсотками становить 18810,00 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача.
Доказів сплати суми кредиту та відсотків за кредитним договором або ж власного розрахунку заборгованості відповідачем не надано, правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.
Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №2300974 від 22.04.2020 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 28810,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18810,00 грн - заборгованість за відсотками.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені на 87,84%, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог : витрати на сплату судового збору в розмірі 2338,65 грн та 7027,20 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 133, 137, 141, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.259, 263-265, 274-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №2300974 від 22.04.2020 в розмірі 28810,00 грн (двадцять вісім тисяч вісімсот десять грн 00 коп.) , витрати зі сплати судового збору в розмірі 2338,65 грн (дві тисячі триста тридцять вісім грн 65 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7027,20 грн (сім тисяч двадцять сім грн 20 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адреса: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О.С. Сеник