Справа № 595/1760/25
Провадження № 2/595/103/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 
м.Бучач
Бучацький районний суд Тернопільської області

 
в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,
при секретарі Присташ П.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Бучацької міської ради про визнання права власності та встановлення факту, що має юридичне значення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 звернулася до суду в інтересах позивачів із позовом до Бучацької міської ради, згідно якого просить суд визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за кожним, як за членом колгоспного двору, визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1/8 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті сина, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що рішенням 14-ї сесії 21 скликання Зубрецької сільської ради народних депутатів від 31.12.1993 року у «Списку громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність» під порядковим номером 269 вирішено передати земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,12 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.11.1980 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». У шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 14.07.2006 між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_10 ». Зазначає, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 проживали у житловому будинку, якому станом на сьогодні присвоєно адресу АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями погосподарських книг за 1986-2025 роки. У копії погосподарської книги за 1986-1990 роки вказана суспільна група домогосподарства «колгоспний двір», а також місце роботи голови двору – колгосп «Прогрес». Аналогічний запис про групу домогосподарства наявний і у погосподарській книзі за 1996-2000 роки. У погосподарській книзі за 1991-1995 роки відсутній запис щодо суспільної групи домогосподарства. Оскільки у попередній та наступній погосподарській книзі записи незмінні «колгоспний двір», то вважає, що немає підстав вважати, що у 1991-1995 роках домогосподарство відносилось до іншої суспільної групи. Так як, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року відносився до суспільної групи колгоспний двір, то співвласниками житлового будинку є особи, які у ньому на той час проживали: ОСОБА_3 - голова двору; ОСОБА_2 – дружина; ОСОБА_8 – дочка; ОСОБА_5 - син. Отже, згаданий житловий будинок у рівних частках (по 1/4) належав як членам колгоспного двору вище зазначеним особам. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 . На час його смерті перебували на реєстраційному обліку: ОСОБА_3 – батько; ОСОБА_2 – мати; ОСОБА_11 - не родич. Відомості щодо заповітів, посвідчених від імені ОСОБА_5 у позивачів немає. Належну померлому 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 успадкували у рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як спадкоємці першої черги, в порядку ст. 1268 ЦК України. Звернувшись до нотаріуса Шмигельська Ю.М. та ОСОБА_3 отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Позивачі не мають можливості у позасудовому порядку зареєструвати право власності на належні їм частки в домоволодінні як за членами колгоспного двору, оскільки відсутні документи, що посвідчують речове право на земельну ділянку. Із витягу із рішення Зубрецької сільської ради народних депутатів від 31.12.1993 року вбачається, що ОСОБА_3 безоплатно передавалась у власність земельні ділянки площею 0,12 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та площею 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства. При цьому, співвласником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 . У разі звернення позивача до органу місцевого самоврядування із заявою про виділення їй у власність земельної ділянки, на якому розміщений будинок, орган місцевого самоврядування не матиме можливості видати таке рішення, оскільки не вирішено питання про кількість осіб, які мають право на частку у майні колишнього колгоспного двору, а також через описку неможливо встановити, кому саме ця земля виділялась. Звернувшись до землевпорядної організації ОСОБА_3 було усно роз`яснено, що вказаний витяг з сесії Зубрецької сільської ради від 31.12.1993 не дає йому підстав для виготовлення технічної документації на земельні ділянки, оскільки у рішенні зазначено, що земля виділялась ОСОБА_3 , а звертається ОСОБА_3 . Через розбіжність у анкетних даних виникла необхідність у встановленні факту, що рішення 14 сесії 21-го скликання Зубрецької сільської ради від 31.12.1993 року прийнято саме щодо позивача, ОСОБА_3 .
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 09.12.2025 у зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження, та справу призначено до підготовчого засідання.
Представник позивачів згідно позовної заяви, просить суд розглядати справу без її участі.
Представник відповідача Бучацької міської ради у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу без участі їх представника. Щодо прийняття рішення по справі покладається на думку суду.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 09 листопада 1980 року Зубрецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області, ОСОБА_3 09 листопада 1980 року уклав шлюб із ОСОБА_6 , після чого вона змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».
Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 25.01.2023 Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьками ОСОБА_8 записані: ОСОБА_3 – батько та ОСОБА_2 – мати. 
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00052558826 від 22.07.2025, вбачається, що ОСОБА_8 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 06.08.1988 Зубрецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області, вбачається, що батьками ОСОБА_5 записані: ОСОБА_3 – батько та ОСОБА_2 – мати. 
Із копій погосподарської книги вбачається, що за 1986-1990 роки та за 1996-2000 роки головою домогосподарства був ОСОБА_3 , суспільна група вказана «колгоспний двір», а також місце роботи голови двору – колгосп «Прогрес». У погосподарській книзі за 1991-1995 роки відсутній запис щодо суспільної групи домогосподарства. 
Із копій по господарських книг за 1986-2000 роки вбачається, що у домогосподарстві ОСОБА_3 проживали: ОСОБА_3 – голова сім`ї; ОСОБА_2 – дружина; ОСОБА_8 – дочка; ОСОБА_5 – син.
Згідно довідки №03-14/1959 від 24.07.2025, наданої Бучацькою міською радою, у погосподарській книзі №7 Зубрецької сільської ради (книга №110, арк.19) за 1991-1995 роки по домогосподарстві ОСОБА_3 є відомості про те, що з ним проживали: ОСОБА_2 – дружина; ОСОБА_8 – дочка; ОСОБА_5 – син. За даним господарством у 1994-1995 роках числилось всього (в сотих гектара, з точністю до 0,01) 0,52 землі, т.ч. під будівлями, чагарниками, ярами, балками і громадськими дорогами -1 (так у книзі).
Із витягу з рішення сесії Зубрецької сільської ради народних депутатів 14 сесії 21 скликання від 31.12.1993 року вбачається, що ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність 0,12 землі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,40 землі для ведення особистого підсобного господарства.
Як вбачається із інформації наданої Бучацькою міською радою за №56 від 02.06.2025 на адвокатський запит №78 від 29.05.2025, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 передана безоплатно у приватну власність рішенням сесії Зубрецької сільської ради №3 від 31.12.1993 року, чоловікові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Згідно довідки №619 від 13.11.2025, виданої КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації», нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в КП «Бучацькому бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано.
Як слідує з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 13 листопада 2025 року, виготовленого КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації», житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , споруджений у 1988 році, складається з: житлового будинку літ. «А», зальною площею 110,64 кв.м., цокольного поверху літ. «цпА».
Відповідно до висновку ТзОВ «Луцьк Дім Сервіс», який є суб`єктом оціночної діяльності, наданого на замовлення ОСОБА_2 на підставі договору ВЛ-127 від 18.11.2025, ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме житлового будинку загальною площею 137,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , складає 214700 грн., без врахування ПДВ.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим повторно 25.01.2023 Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Згідно із довідкою №63 від 04 липня 2025 року, виданою старостою Зубрецького старостинського округу Бучацької міської ради В.Ковалівським, на час смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у житловому будинку, де він був зареєстрований ( АДРЕСА_2 ) перебували на реєстраційному обліку: ОСОБА_3 – батько; ОСОБА_2 – мати; ОСОБА_11 – не родич.
Як вбачається із наданої Бучацькою державною нотаріальною конторою інформації 12/01-24 від 03.02.2026, спадкова справа щодо майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , Бучацькою державною нотаріальною конторою не заводилась.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом першої черги та прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на час смерті сина постійно з ним проживали та перебували на реєстраційному обліку. 
Як убачається з відповіді державного нотаріуса Бучацької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Максимович Л.В. № 129/01-24 від 22.07.2025, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що ними не подано правовстановлюючі документи, які б підтверджували належність ОСОБА_5 спадкового майна.
Крім того, згідно відповіді відділу державної реєстрації Бучацької міської ради №01-4/51 від 30.07.2025, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації прав, у зв`язку із тим, що подані заявником документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно, оскільки з питань державної реєстрації речового права, права спільної часткової власності, по 1/4 частки, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , звертаються ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а пред`явлений документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку видано на ім`я ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Зі змісту роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та п.26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що в позовному провадженні факт не може встановлюватися сам по собі в якості окремої позовної вимоги, а є предметом доказування, як обставина справи, що має юридичне значення для підтвердження вимог у існуючому спорі про право, що розглядається судом і підлягає встановленню в мотивувальній частині при ухвалені рішення.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (абзац 1 п. 2 Постанови ВСУ).
Як встановлено судом, за даними Витягу із протоколу сесії Зубрецької сільської ради народних депутатів 14 сесії 21 скликання від 31.12.1993 року, ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність 0,12 землі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,40 землі для ведення особистого підсобного господарства.
Як вбачається із довідки Бучацької міської ради № 03-14/1959 від 24.07.2025 вбачається, що у погосподарській книзі №7 Зубрецької сільської ради (книга №110, арк.19) за 1991-1995 роки є відомості по домогосподарстві ОСОБА_3 . За даним господарством у 1994-1995 роках числилось всього (в сотих гектара, з точністю до 0,01) 0,52 землі, т.ч. під будівлями, чагарниками, ярами, балками і громадськими дорогами -1 (так у книзі).
Крім того, із відповіді Бучацької міської ради № 56 від 02.06.2025 вбачається, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 передана безоплатно у приватну власність рішенням сесії Зубрецької сільської ради № 3 від 31.12.1993 чоловіку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. 
Таким чином, судом встановлено, що рішенням сесії Зубрецької сільської ради народних депутатів 14 сесії 21 скликання від 31.12.1993 року вирішено надати ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність 0,12 землі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,40 землі для ведення особистого підсобного господарства. Вказаний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення майнових прав в позивачів.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.
Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями ст. ст. 120-127 ЦК Української РСР, спадкування майна колгоспного двору регулювалося ст. 563 ЦК УРСР.
Так, згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Частиною другою статті 123 ЦК УРСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.
У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Подібні правовідносини проаналізовані Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі №6-350цс15.
Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.
За наявними у справі матеріалами встановлено, що будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 належало до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_3 , який станом на 15 квітня 1991 року проживав разом з дружиною ОСОБА_2 , донькою ОСОБА_8 та сином ОСОБА_5 .
Виходячи з рівності часток усіх членів двору, вказаний вище житловий будинок належав кожному із них у рівних частках, а саме по 1/4 частці кожному.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина за законом на 1/4 частку вказаного будинку, яку він набув у майні колгоспного двору.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом майна, після смерті ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачі вчинили дії по прийняттю спадщини та прийняли її, подавши заяву до нотаріальної контори, тому набули право на будинок в порядку спадкування після смерті сината успадкували по 1/8 кожний вказаного вище будинку. Спадкове право позивачів відповідачем не оспорюється. 
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до переконання, що за позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 слід визнати право власності по 1/8 частці вказаного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, членами якого були, зокрема і позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останнім у відповідності до вимог ст. 120 ЦК УРСР належать по 1/4 частки вказаного житлового будинку, яку вони не втратили, однак позбавлені можливості оформити свої права в позасудовому порядку.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що порушені права позивачів на користування, володіння та розпорядження своїм нерухомим майном підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ними права власності по 1/4 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , як за членами колишнього колгоспного двору та по 1/8 частині житлового будинку за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_5 .
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 315,352-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Позов задовольнити. 
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що рішенням 14-ї сесії 21 скликання Зубрецької сільської ради народних депутатів від 31.12.1993 року у «Списку громадян, яким безоплатно передано земельні ділянки у приватну власність» під порядковим номером 269 вирішено передати земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,12 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,40 га - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП № НОМЕР_6 , право власності на 1/4 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП № НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_7 , право власності на 1/4 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП № НОМЕР_6 , право власності на 1/8 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті сина, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП № НОМЕР_1 , право власності на 1/8 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті сина, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Суддя:	  	Р.  О.  Содомора