ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/539/26	Головуючий по першій інстанції	
Справа № 695/987/23 Категорія: 305010100 	Ушакова К.М 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Василенко Л.І., 

секретар: Широкова Г.К.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – Комунальне некомерційне підприємство «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради,

треті особи – ОСОБА_2 , Золотоніська міська рада, 

особа, яка подає апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Скіць Станіслав Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скіця Станіслава Миколайовича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року (у складі судді Ушаковї К.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, треті особи: Золотоніська міська рада, ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду із даним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в Чорнобаївському районному суді Черкаської області перебувало на розгляді кримінальне провадження № 12019250150000368 від 26.04.2019 (справа № 695/2966/21) по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.
Згідно з обвинувального акта ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді лікаря ортопеда травматолога травматологічного відділення Золотоніської центральної районної лікарні, будучи відповідальним за надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщенні травматологічного відділення Золотоніської центральної районної лікарні 09.01.2019 о 13 год 40 хв провів артроскопію правого колінного суглобу, резекцію та вилучення пошкодженої частини меніска, шейверування, видалення уривків ПХЗ, пластики ПХЗ сухожилки напівсухожилкового м`язу системою Віоtек та гвинта Euroscrew 10.0 x 30.0, не дотримавшись вимог документації (настанов) по експлуатації артроскопа, що використовувався при медичному втручанні та паспортів до виробів медичного призначення, які використовувались в ході проведення оперативного лікування 09.01.2019, у правому колінному суглобі хворого ОСОБА_1 залишив інородне тіло металевої щільності у вигляді пластини з заокругленими краями та чотирма отворами, розмірами 12 x 5 мм, що згідно висновку експерта № 36-мк від 13.07.2021 є металевим фрагментом, найбільш імовірно частиною медичного інструменту – бранша затискача, призначеного для хірургічних маніпуляцій під час артроскопії суглобів, допустивши у такий спосіб неналежне виконання своїх професійних обов`язків, внаслідок несумлінного ставлення до них, що є недоліком у наданні медичної допомоги. 
Надання неналежної медичної допомоги на етапі оперативного лікування ОСОБА_1 обумовило тривалий розлад його здоров`я і відповідно до «Правил судово?медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості. Позивачу надано статус потерпілого у кримінальному провадженні № 12019250150000368 від 26.04.2019.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області у справі № 695/2966/21 від 28.02.2023 звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов ОСОБА_1 до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Золотоніська міська рада Черкаської області, ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.
Внаслідок протиправних дій лікаря ортопеда-травматолога травматологічного відділення КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, позивачем ОСОБА_1 понесено витрати на лікування в розмірі 25340,69 грн.
Також протиправними діями ОСОБА_2 позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в непоправних душевних стражданнях, емоційних переживаннях тривалістю 6 місяців, відчутті фізичного болю, потреби сторонньої допомоги, необхідності проведення повторного оперативного втручання та реабілітації. При розрахунку моральної шкоди позивачем використовувалась методика, розроблена професором ОСОБА_3 (висновок експерта № СЕ-19/124-21/77-ПС від 18.01.2021).
З огляду на викладене вище, позивач просив стягнути з КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради завдану матеріальну шкоду в розмірі 25340,69 грн, моральну шкоду в розмірі 723600 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 70000 грн.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2025 позов задоволено частково.
Стягнуто з КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 20554,47 грн, 80000 грн моральної шкоди та 5000 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 1005,10 грн.
Суд першої інстанції, на підставі досліджених письмових доказів, дійшов висновку про те, що позивачем доведено наявність факту заподіяння йому діями відповідача (який не є безпосереднім завдавачем шкоди, але зобов`язаний її відшкодувати в силу вимог закону, як роботодавець винуватця-заподіювача шкоди) шкоди, та те, що між такими діями та заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок.
Також суд першої інстанції вважав доведеним факт понесення позивачем витрат на придбання лікарських препаратів на загальну суму 20554,47 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначив, що методика ОСОБА_3  про визначення розміру відшкодування моральної шкоди була виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз та внесена до Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, а відтак не може братися за основу розміру відшкодування моральної шкоди.
Відтак, суд, врахувавши фактичні обставини справи, тривалість розладу здоров`я позивача внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які призвели до вимушених змін у житті, зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, глибину фізичних і душевних страждань, тривалості розгляду судових справ, дійшов висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 80000 грн.
Також, враховуючи складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, суд вважав за необхідне стягнути на користь позивача 5000 грн витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, в частині розміру стягнутої моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування скарги зазначено, що рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2025 в частині стягнення моральної шкоди ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Скаржник зазначає, що, визначаючи розмір моральної шкоди, судом повною мірою не з`ясовано глибину та тривалість моральних страждань позивача. Також не взято до уваги той факт, що звернення позивача до правоохоронних органів негативно впливали на його психоемоційний стан.
З огляду на викладене, вважає, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 723600 грн (108 розмірів мінімальних зарплат).
Крім того, зазначає, що судом безпідставно зменшено заявлений розмір витрат на правничу допомогу.
Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.
Заслухавши доповідь судді, позивача ОСОБА_1 , представника позивача – адвоката Скіця С.М. та представника відповідача – адвоката Сизька Д.Б., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів звертає увагу на те, що скаржником оскаржується рішення суду виключно в частині розміру стягнутої моральної шкоди та судових витрат на професійну правничу допомогу. Відтак, рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2025 в іншій частині судом апеляційної інстанції на законність та обґрунтованість не перевіряється.
Судом встановлено, що ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28.02.2023 у кримінальній справі № 695/2966/21 клопотання захисника – адвоката Дрогомана О.О. про звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності задоволено. 
Звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019250150000368 від 26.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. 
Цивільний позов ОСОБА_1 до КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради (треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Золотоніська міська рада Черкаської області, ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.
У рамках вказаного вище кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до наказу ГУОЗ та МК № 65-кл від 03.07.2007 зараховано на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю «ортопедія та травматологія» з 01.08.2007 по 30.06.2009. Відповідно до наказу головного лікаря Золотоніської центральної районної лікарні № 80/о від 30.07.2009 переведений на 0,5 ставки лікаря-ортопеда-травматолога травматологічного відділення Золотоніської центральної районної лікарні та 0,5 ставки лікаря ортопеда?травматолога поліклінічного відділення Золотоніської центральної районної лікарні з оплатою згідно штатного розпису у зв`язку із закінченням проходження інтернатури, встановленням терміну дублювання протягом 15 змін з 03.08.2009 по 21.08.2009. 
Перебуваючи на посаді лікаря ортопеда-травматолога травматологічного відділення Золотоніської центральної районної лікарні, маючи згідно диплома вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» серії ТА № 32212337 від 26.06.2007 освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та кваліфікацію спеціаліста «лікар», відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації від 17.04.2014 № 47, маючи другу кваліфікаційну категорію зі спеціальності «ортопедія та травматологія», здійснюючи чергування та виконуючи функції лікаря ортопедатравматолога травматологічного відділення Золотоніської центральної районної лікарні, в порушення ст. 42 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», п.п. 1.5., 2.1. - 2.30., 5.1. - 5.13. посадової інструкції «лікаря ортопеда-травматолога травматологічного відділення Золотоніської ЦРЛ», затвердженої головним лікарем Золотоніської центральної районної лікарні 18.01.2012, з якою ознайомлений 25.01.2012, згідно якої лікар-травматолог в своїй роботі керується офіційними документами по виконуваному розділу роботи, наказами і розпорядженнями вищестоящих установ і посадових осіб, даною посадовою інструкцією, будучи зобов`язаним керуватися чинним законодавством України про охорону здоров`я та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію травматологічної і хірургічної допомоги, правилам внутрішнього трудового розпорядку, мати відповідний обсяг професійних знань, постійно їх поновлювати, удосконалювати практичні навички, своєчасно проводити необхідне обстеження хворого та у разі потреби направляти на консультацію до інших спеціалістів, надавати ургентну допомогу при травмі, здійснювати повний обсяг амбулаторного лікування та диспансерного нагляду, вести амбулаторну документацію, направляти хворих на стаціонарне лікування, визначати обсяг лабораторних, рентгенологічних та інших спеціальних досліджень, оцінювати їх результати, проводити диференційну діагностику, щоденно проводити огляд хворих, фіксуючи основні зміни в стані здоров`я за минулу добу і в залежності від цього визначати необхідні заходи по лікуванню, здійснювати нагляд за побічними реакціями, обстежувати хворих, уточнювати діагноз, призначати/та коректувати курс лікування, чергувати у лікарні чи по відділенню, відповідати за правильність та своєчасність лікування, тобто, маючи реальну можливість належним чином виконати свої обов`язки, а саме: перебуваючи у медичному закладі, маючи достатній досвід та кваліфікацію, всі необхідні умови та засоби для проведення лікування, був відповідальний за надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщенні травматологічного відділення Золотоніської центральної районної лікарні 09.01.2019 о 13 год 40 хв провів артроскопію правого колінного суглобу, резекцію та вилучення пошкодженої частини меніска, шейверування, видалення уривків ПХЗ, пластики ПХЗ сухожилки напівсухожилкового м`язу системою Віоtек та гвинта Euroscrew 10.0 x 30.0, не дотримавшись вимог документації (настанов) по експлуатації артроскопа, що використовувався при медичному втручанні та паспортів до виробів медичного призначення, які використовувались в ході проведення оперативного лікування 09.01.2019, у правому колінному суглобі хворого ОСОБА_1 залишив інородне тіло металевої щільності у вигляді пластини з заокругленими краями та чотирма отворами, розмірами 12 x 5 мм., що згідно висновку експерта № 36-мк від 13.07.2021 є металевим фрагментом, найбільш імовірно частиною медичного інструменту – бранша затискача, призначеного для хірургічних маніпуляцій під час артроскопії суглобів, допустивши у такий спосіб неналежне виконання своїх професійних обов`язків, внаслідок несумлінного ставлення до них, що є недоліком у наданні медичної допомоги. В результаті надання медичної допомоги на етапі оперативного лікування 09.01.2019, що було неналежним, обумовило тривалий розлад здоров`я ОСОБА_1 і відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, кваліфікується, як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_2 відповідно до обвинувального акта кваліфіковані за ч. 1 ст. 140 КК України, як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 398/571/15-ц зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.
У постанові Верховного Суду від 16.08.2021 у справі № 644/7193/17 зроблено висновок про те, що залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілому звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями моральну шкоду.
В межах кримінального провадження № 12019250150000368 від 26.04.2019 було проведено ряд судово-медичних експертиз.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 04-01/39 від 03.06.2019 діагноз ОСОБА_1 встановлено вірно (пошкодження медіального меніска правого колінного суглобу, розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу). Лікування призначене у вигляді: артроскопії з проведенням резекції та вилученням пошкодженої частини меніска, видаленням уривків передньої хрестоподібної зв`язки та її пластикою відповідає встановленому діагнозу, тактика його обрана вірно відповідно до сучасних медичних знань. На даний час відсутні будь-які нормативні документи МОЗ України, які б встановлювали порядок проведення оперативних втручань при зазначених вище патологічних станах. При проведенні вищезазначеного лікування лікуючий лікар повинен був керуватися документацією (настановами) по експлуатації артроскопа, що використовувався при медичному втручанні та паспортами до виробів медичного призначення, які використовувалися. При проведені рентгенографії правого колінного суглобу 09.04.2019 ОСОБА_1 , в проекції суглобової щілини, встановлено наявність об`єкту металевої щільності. При проведені хірургічного лікування у вигляді артроскопії правого колінного суглобу 10.04.2019 видалено стороннє тіло, про властивості якого відомостей на експертизу не надано. Враховуючи викладене вище, судово-медична експертна комісія вважає, що хірургічне лікування потерпілого 09.01.2019 було проведено не вірно, так як у відповідності до ст. 42 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», медичне втручання допускається лише в тому разі, коли воно не може завдати шкоди здоров`ю пацієнта. Походження стороннього тіла від артроскопу чи встановлених при оперативному лікуванні 09.01.2019 виробів медичного призначення встановити неможливо у зв`язку з ненаданням паспортів на вищезазначені вироби. Наявність зазначеного стороннього тіла в порожнині правого колінного суглобу ОСОБА_1 перебуває в прямому причинному зв`язку з розладом його здоров`я в період часу з 09.01.2019 по 01.05.2019, тобто тривалістю більше ніж 21 добу, а тому у відповідності до п.п. 1.3 та 2.2.26 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, таке ушкодження належить до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Видалення стороннього тіла правого колінного суглобу 10.04.2019 в подальшому усунуло порушення функції суглобу ОСОБА_1 .
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 36-мк від 16.07.2020 металевий фрагмент, вилучений з колінного суглоба ОСОБА_1 найбільш імовірно був частиною металевого інструменту – бранш затискача, призначеного для хірургічних маніпуляцій під час артроскопії суглобів.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 136/20 від 15.09.2020, неналежне надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_1 , в даному випадку, спричинило тривалий розлад здоров`я і, відповідно до вказаних Правил, кваліфікується, як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 121/21 від 20.04.2021 нормативні документи, якими було б регламентовано порядок «...проведення оперативного втручання та лікування в цілому ушкодження медіального меніска правого колінного суглоба, розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу» в Україні відсутні. Як уже було вказано у підсумках висновку експерта № 136/20 «Із наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 було вчасно та правильно діагностовано ушкодження медіального меніска правого колінного суглоба, розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба. В той же час, в ході проведення оперативного лікування 09.01.2019, у колінному суглобі залишилася частина медичного інструменту – бранш затискача. Отже, в цілому лікування ушкодження медіального меніска правого колінного суглоба, розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу ОСОБА_1 з 08.01.2019 по 10.01.2019 було неналежним, що і обумовило тривалий розлад здоров`я останнього.
Судом першої інстанції встановлено, що позивача ОСОБА_1 було визнано потерпілим в кримінальному провадженні № 12019250150000368, а тому після закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Суд першої інстанції, врахувавши вказані вище обставини, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди.
Проте, позивач не погодився із визначеним розміром стягнутої моральної шкоди та подав апеляційну скаргу. 
В обґрунтування посилається на те, що визначений рішенням суду розмір грошової компенсації не відповідає обставинам завдання моральної шкоди (тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості; 94 дні перебування на лікарняному; докладання додаткових зусиль для поновлення стану здоров`я та прав; непоправні душевні страждання, відчуття фізичного болю, потреби сторонньої допомоги, необхідність проведення повторного оперативного втручання та реабілітації, усе це порушило склад його життя, наслідком у вигляді негативних емоційних переживань тривалістю 6 місяців, зворотні зміни у функціонуванні окремих структурах особистості, що призвели до порушень в основних сферах діяльності, верховенству права та вимогам розумності і справедливості.
Стаття 2 Конвенції передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно зі статтею 13 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь та гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.
Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних i оздоровчо-профiлактичних програм.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка стосується порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи – права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичних працівників, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я.
Розмір відшкодування моральної шкоди законодавством не встановлений.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне – за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2020 у справі № 455/1076/16-ц, вказано, що «тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом – моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007). Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості».
Висновок експерта у кримінальному провадженні є допустимим доказом у цивільній справі, якщо містить інформацію щодо предмета доказування, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. Водночас, отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.
В основу заявленого позивачем розміру завданої моральної шкоди (723600 грн) було покладено дані із висновку судово-психологічної експертизи № СЕ-19/124-21/77-ПС від 18.01.2021, у якому експерт використав для орієнтовного розрахунку модифіковану формулу ОСОБА_3 
Суд не може прийняти до уваги такий розмір грошової компенсації за завдануморальну шкоду, оскільки для визначення можливого розміру компенсації моральної шкоди у висновку була застосована методика та формула російського вченого ОСОБА_3 , висновки по яких мають імовірний характер та є науковою рекомендацією. Вказана наукова методика не легалізована в Україні, а тому формула і коефіцієнти для обрахування компенсації моральної шкоди носять винятково абстрактний характер.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що запропонований позивачем розрахунок моральної шкоди на підставі «формули Ерделевського» не може братися за основу розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки дана методика експертного дослідження в Україні не зареєстрована та не може бути застосована.
Стягуючи моральну шкоду на користь позивача в розмірі 80000 грн, суд врахував фактичні обставини справи, тривалість розладу здоров`я позивача внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які призвели до вимушених змін у житті позивача, глибину фізичних і душевних страждань, тривалість розгляду судових справ.
Проте, апеляційний суд зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, не в повній мірі відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а тому колегія суддів вважає за можливе збільшити розмір стягнутої моральної шкоди до 100000 грн.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції, шляхом збільшення розміру моральної шкоди з 80000 грн до 100000 грн, яка підлягає стягненню з КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради на користь ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви та апеляційної скарги та з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 1253,75 грн та судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 898,75 грн. 
У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Апеляційний суд зазначає, що з врахуванням доведення вартості наданих позивачу ОСОБА_1 послуг на правничу допомогу, часткового задоволення позову, співмірності складності справи та виконаним адвокатом обсягу роботи та часу, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, в розмірі 7000 грн.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Скіця Станіслава Миколайовича задовольнити частково.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року у даній справі, в оскаржуваній частині, змінити, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди з 80000 грн до 100000 грн.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 7000 грн.
Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1253,75 грн та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 898,75 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 24 квітня 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Л.І. Василенко

О.М. Новіков