ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/3254/25
Головуючий у першій інстанції – Хоменко Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/709/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В., 
із секретарем – Піцан В.М., 
учасники справи: позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування посилалось на те, що 26.02.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 220929353, а 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції і відповідно до Реєстру боржників №279 від 09.04.2024 до Договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 220929353. 27.02.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до Боржників, зазначених у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 27.02.2025 до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51460,00 грн, з яких: 12400,00 грн - сума заборгованості по основному боргу; 39060,00 грн - сума заборгованості за процентами.
Як зазначає позивач, 02.02.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем був укладений кредитний договір № 01459-03/2024, а 29.07.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та TOB «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №29072024, у відповідності до умов якого TOB «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) TOB «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а TOB «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024 TOB «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14000,00 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10000,00 грн - сума заборгованості за відсотками.
Також посилається, що 23.02.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем був укладений Договір Позики № 1494372, який підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), а 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ , «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» був укладений Договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №3 від 16.08.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7685,85 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3685,85 грн - сума заборгованості за відсотками.
За доводами позову, 05.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем був укладений кредитний договір № 07848-03/2024 та кредитний договір № 07585-03/2024, які підписані електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Позивач зазначає, що 25.07.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25072024, за умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 25.07.2024 до Договору факторингу № 25072024 від 25.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 07848-03/2024 в сумі 16000,00 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12000,00 грн - сума заборгованості за відсотками, а за кредитним договором № 07585-03/2024 в сумі 15600,00 грн, з яких: 3900,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11700,00 грн - сума заборгованості за відсотками. 
Як стверджує позивач, оскільки відповідачем взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконав, сума боргу підлягає примусовому стягненню.
У позові ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості:
за кредитним договором № 220929353 у розмірі 51460 грн, з яких: 12400,00 грн – сума заборгованості по основному боргу, 39060,00 грн – сума заборгованості по процентам;
за кредитним договором № 01459-03/2024 у розмірі 14000,00 грн, з яких: 4000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 10000,00 грн – сума заборгованості по відсоткам;
за договором позики № 1494372 у розмірі 7685,85 грн, з яких: 4000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3695,85 грн – сума заборгованості за відсотками;
за кредитним договором № 07848-03/2024 у розмірі 16000,00 грн, з яких: 4000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 12000,00 грн – сума заборгованості за відсотками;
за кредитним договором № 07585-03/2024 у розмірі 15600,00 грн, з яких: 3900,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 11700,00 грн – сума заборгованості за відсотками, а всього у загальному розмірі 104745,85 грн та судові витрати.
Заочним рішенням Чернігівського районного суду від 05.11.2025 позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами у сумі 45 756 грн 85 коп., з яких: за Договором № 01459-03/24 у розмірі 12080,00 грн, Договором № 1494372 у розмірі 7685 грн 85 коп., Договором № 07848-03/24 у розмірі 13160,00 грн, Договором №07585-03/24 у розмірі 12831,00 грн. 
У іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судового збору.
Враховуючи положення ст. 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки відповідач своїх зобов`язань за кредитними договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. При ухваленні рішення в цій частині не задоволених вимог судом першої інстанції було враховано положення Закону № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» щодо нарахування відсотків за кредитними договорами.
Також за висновком суду, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 220929353, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за вказаним договором.
Ухвалою Чернігівського районного суду від 22.12.2025 в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Мунтяну І.І. про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду від 05.11.2025 цій справі, відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Мунтяну І.І. в порядку ч. 4 ст. 287 ЦПК України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Чернігівського районного суду від 05.11.2025 і ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» в задоволенні позову у повному обсязі.
За доводами скарги, враховуючи положення ч. 1 ст. 188 ЦПК України вимога про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором є самостійною вимогою і заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні первісними кредиторами, хоча й стосуються одного відповідача, тому вважає, що вимоги за вказаними кредитними договорами не є похідними від основної позовної вимоги і право вимоги на зазначені договори були набуті позивачем на підставі договорів факторингу, проте ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною жодного із договорів, за якими позивач просить стягувати заборгованість.
Як вказує заявник, Відповідно до умов Договору позики № 1494372 від 23.02.2021 року, відповідачу була надана сума в розмірі 2 000 грн загальним строком на 20 днів та з процентною ставкою 1.99% у день, проте згідно з розрахунками заборгованості по відсоткам, за кредитним договором № 1494372 від 23.02.2021 року, наданим позивачем, вбачається, що 26.02.2021, крім суми в розмірі 2000 грн, яка зазначена Позивачем такою, що була надана від 23.02.2021, вказується сума в розмірі 2000 грн, яка не відповідає відомостям Договору № 1494372, а нарахування відсотків здійснювалось до 13.06.2021, що є порушенням строку вказаного договору, кінцевою датою якого є 15.03.2021. Тому заявник приводить свій розрахунок відсотків за вказаним договором: 2000 грн х 1,99%х20 днів =796,00 грн.
Крім того, заявник посилається, що позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору було перераховано кошти, які зазначені в Розрахунку заборгованості в сумах заявлених позовних вимог, оскільки визначення цих сум в кредитному договорі не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцем своїх зобов`язань по договорах. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу.
Також за доводами скарги, факт підписання кредитного договору без передачі грошових коштів не є достатнім для визнання його укладеним у розумінні ст. 1046 ЦК України, оскільки такий договір вважається укладеним лише з моменту фактичної передачі коштів, проте позивачем не було надано доказів переказу коштів відповідачу за вказаними кредитними договорами.
Зазначає, що наданий розрахунок заборгованості не може слугувати доказом виникнення та існування між первісним кредитором та відповідачем кредитних відносин, оскільки з нього неможливо вирахувати, коли заборгованість була переведена в прострочену чи були сплати з боку відповідача, який порядок нарахування відсотків, в якому розмірі та коли саме були нараховані, детальний розрахунок позивачем надано не було.
Заявник також вказує, що судом першої інстанції не досліджено ненадання позивачем належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки за Договорами не було доведено факт переказу коштів.
В обґрунтування вказаних доводів скарги заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц, від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.
У поданому відзиві представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Макарова Л.В. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Чернігівського районного суду від 05.11.2025 – без змін. В обґрунтування посилається, що з урахуванням вимог ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між Первісним кредитором та Відповідачем, був укладений та підписаний кредитний Договір. Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Зазначає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як зазначає заявник, на даний час відповідачем не сплачено заборгованість за кредитним договором і він надалі продовжує порушувати умови договору, тим самим порушує Цивільне законодавство. За твердженням заявника, первісними кредиторами було надано докази по справі, а саме: підтвердження перерахування/надання коштів та детальні розрахунки заборгованості ОСОБА_1 , а ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, всі нараховані відсотки, нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов укладених Договорів. Детальні розрахунки заборгованості містять інформацію про розмір виданого кредиту, нарахування відтоків (щоденно), номер кредитного договору та ПІП позичальника та часткову оплату боргу. Вважає, що наданий суду розрахунок заборгованості за Договором, не суперечить положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки містить: суму заборгованості по кредиту, по сплаті процентів, комісійної винагороди, пені, а також загальний розмір заборгованості. Відповідач не спростував розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав.
За доводами відзиву, у відповідності до умов укладених договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні договорів, а саме позичальник при укладанні вище зазначенихдоговорів було вказано картка банку (маска картки): № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Посилається, що позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів по договору позики перерахованих ОСОБА_1 на його банківську картку, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації, в тому разі докази, щодо отримання відповідачем кредитної картки, та докази про строк її дії, адже згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. Тому вважає, що апелянт, як тримач картки банку, на яку було перераховано кредитні кошти за кредитним договором, мав та має змогу власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведеному договору. Проте, апелянтом та його представником не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його банківську картку (рахунок), вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний банківський рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.
Учасники справи у судове засідання 04.03.2026 не з`явились, проте були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 234, 235).
03.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 – адвоката Мунтяну І.І. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність відповідача (а.с. 238-239). Від самого ОСОБА_1 заяв і клопотань подано не було.
Поштова кореспонденція (копія ухвали про відкриття апеляційного суду та судова повістка), направлена на зареєстровану адресу проживання ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 130), повернулась до апеляційного суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 236, 237), що згідно положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням учасника справи.
У поданому відзиві представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Макарова Л.В. просила проводити розгляд справи у відсутність їх представника (а.с. 219).
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання з урахуванням належного повідомлення позивача та представника ОСОБА_1 – адвоката Мунтяну І.І.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 26.02.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 220929353 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 12-22). 
Згідно з п. 2.1 Договору розмір кредитного ліміту складає 12 400 грн. Перший транш за договором в сумі 6 000 грн згідно з п. 2.3 Договору надається 26 лютого 2024 року. Згідно п. 2.5 Договору, загальна сума кредиту складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії Договору.
Відповідно до п. 7.1 Договору рекомендована (не обов`язкова) дата погашення кредиту 04 березня 2024 року. Основна сума кредиту має бути погашена не пізніше 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору; дострокового припинення дії договору.
Пунктом 8.3 Договору передбачено, що базова процентна ставка складає 2,50 відсотків в день.
Згідно з положеннями п. 12.3 Договору за порушення Позичальником строків повернення кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, кредитодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за даним договором не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником.
Сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими кошатми за ставкою 912,50% річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Строк дії договору встановлений п. 11.1, яким передбачено, що договір діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного виконання. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання.
Згідно з копіями платіжних доручень від 26.02.2024 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало свої зобов`язання за договором, здійснивши 26.02.2024 переказ грошових коштів у сумі 12400,00 грн на картковий рахунок відповідача (а.с. 23, 24).
За матеріалами справи, 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01 та у подальшому укладалися додаткові угоди до нього, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло, зокрема, право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 220929353 від 26.02.2024. 31.12.2020 Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с. 27-30). 
27.02.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/0225-01, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, зазначених у Реєстрах прав вимоги (а.с. 32-33).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 27.02.2025 до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51460 грн, з яких: 12400 грн - сума заборгованості по основному боргу; 39060 грн - сума заборгованості за відсотками. (а.с. 35).
Також судом встановлено, що 02.03.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансового кредиту № 01459-03/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 7.1 Кредитного договору (а.с. 40-47)
Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 п. 1 Кредитного договору Товариство надає кредит в розмірі 4 000 грн строком на 100 днів, а Клієнт зобов`язується одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ними в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.4.1. договору процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього Договору. 
Пунктом 1.5 цього Договору передбачено, що детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів).
Відповідно до п. 1.6 п. 1 Кредитного договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5375-41хх-хххх-8515 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. 
Згідно з п.п. 3.3. п. 3 Кредитного договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. 
Відповідно до п.п. 2.3. п. 2 Кредитного договору для отримання кредиту Клієнт відвідує сайт Товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією - Правилами надання коштів у позику та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розміщується Товариством на сайті Товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів НБУ. 
Підписанням Кредитного договору ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «СТАР Файненс ГРУП» (п.п. 7.6, 7.7 Кредитного договору), які розмішені на Веб-сайті товариства. Приймаючи умови Кредитного Договору Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.
Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.08.2025 відповідно до укладеного договору на переказ коштів 02 березня 2024 року здійснено виплату на суму 4 000 грн на номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 351109626, призначення платежу: Зарахування 4000 грн на карту НОМЕР_2 (а.с. 51).
За матеріалами справи, 29.07.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29072024, за умовами якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, в тому числі до відповідача (а.с.52-53). 
29.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29072024 від 29.07.2024 (а.с.54)
Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 01459-03/2024 від 02.03.2024 у розмірі 14000 грн, з яких 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10000 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.56).
Сума боргу відповідача у розмірі 14000 грн, з яких 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10000 грн - сума заборгованості за відсотками, підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 57-59).
Також, за матеріалами справи, 23.02.202 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 був укладений Договір Позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1494372 (а.с. 63), який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефона відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики, реквізити та підпис сторін. 
Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». (п.п. 4.1. п. 4 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі, (п.п. 4.2. п. 4 Договору позики).
Згідно пунктів 1, 2 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 2 000 грн. на строк 20 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю проценти. Знижена процентна ставка становить 0,69% в день. Процентна ставка за понаднормове користування позикою (її частиною) становить 2,70% в день. Дата повернення позики 15 березня 2021 року.
14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.64-66).
Відповідно п.1.3. Договору факторингу з відповідними змінами внесеними Додатковою угодою №2 від 28.07.202 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (а.с. 67).
16.08.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 69).
Відповідно до Реєстру Боржників №3 від 16.08.2021 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.202, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7685 грн 85 коп., з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3685 грн 85 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 71), що також підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 72-74).
Як встановлено судом, 05.03.202 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 07848-03/2024 (а.с.80-85) та кредитний договір № 07585-03/2024 (а.с.95-100).
Вказані Кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 7.1 Кредитного договору.
Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 п. 1 Кредитних договорів Товариство надає Споживачу кредит на власні потреби у гривні в розмірі 4 000 грн. та 3 900 грн., строком на 120 днів, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ними в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п. 1.6 п. 1 Кредитних договорів кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки **8515.

Згідно з п.п. 3.3. п. 3 Кредитного договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. 
Відповідно до п.п. 2.3. п. 2 Кредитних договорів, для отримання кредиту Клієнт відвідує сайт Товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією - Правилами надання коштів у позику та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розміщується Товариством на сайті Товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів НБУ. 
Підписанням Кредитних договорів відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (п.п. 7.6, 7.7 Кредитного договору), які розмішені на Веб-сайті товариства. Приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.
Відповідно до п. 1.4.1. Кредитних договорів, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1,2 цього Договору. 
Пунктом 1.5 цього Договору передбачено, що клієнт зобов`язується сплачувати проценти в терміни, визначені в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору та становить кожні 14 днів.
Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.07.2025, відповідно до укладеного договору на переказ коштів, 05.03.2024 здійснено виплату на суму 4000 грн на номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 352697069, призначення платежу: Зарахування 4000 грн на карту НОМЕР_2 (а.с. 91).
Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.07.2025, відповідно до укладеного договору на переказ коштів, 05.03.2024 здійснено виплату на суму 3900 грн на номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 352657588, призначення платежу: Зарахування 3900 грн на карту НОМЕР_2 (а.с. 106).
За матеріалами справи, 25.07.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 25072024, за умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, в тому числі до відповідача (а.с.110-112). 
25.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 25072024 від 25.07.2024 (а.с.113)
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 25072024 від 25.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 07848-03/2024 в розмірі в розмірі 16000 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12000 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 07585-03/2024 в розмірі в розмірі 15600 грн, з яких: 3900 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11700 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 115, 116).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки відповідач своїх зобов`язань за кредитними договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. При ухваленні рішення в цій частині не задоволених вимог судом першої інстанції було враховано положення Закону № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» щодо нарахування відсотків за кредитними договорами.
Також за висновком суду, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 220929353, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за вказаним договором.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за договорами позики № 22099353 від 26.02.2024 та в частині не задоволених вимог щодо відсотків учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині задоволених позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 01459-03/24, № 1494372, № 07848-03/24, № 07585-03/24 на загальну суму 45756,85 грн.
Проте, апеляційний суд не може повністю погодитись з визначеним судом першої інстанції розміром стягнутої судом заборгованості за кредитними договорами, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами.
Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 було укладено ряд кредитних договорів, зокрема договір про надання фінансового кредиту № 01459-03/2024 від 03.03.2024, договір позики № 1494372 від 23.02.2021, договір про надання фінансового кредиту № 07848-03/2024 від 05.03.2024, договір про надання фінансового кредиту № 07585-03/2024 від 05.03.2024 і які підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Згідно реквізитів договору про надання фінансового кредиту № 01459-03/2024 від 03.03.2024 він підписаний відповідачем електронним підписом НОМЕР_3 (а.с. 45), договір позики № 1494372 від 23.02.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором FT4q5AYXs (а.с. 63), договір про надання фінансового кредиту № 07848-03/2024 від 05.03.2024 - електронним підписом НОМЕР_4 (а.с. 85), договір про надання фінансового кредиту № 07585-03/2024 від 05.03.2024 - електронним підписом НОМЕР_5 (а.с. 100)
У вказаних договорах сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту (позики), сплати відсотків за користування кредитом (позикою) розмір і тип процентної ставки.
Кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались відповідачем. ОСОБА_1 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних і допустимих доказів на спростування факту укладення договору про надання фінансового кредиту № 01459-03/2024 від 03.03.2024, договору позики № 1494372 від 23.02.2021, договору про надання фінансового кредиту № 07848-03/2024 від 05.03.2024, договору про надання фінансового кредиту № 07585-03/2024 від 05.03.2024.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що договори між первісними кредиторами та відповідачем ОСОБА_2 укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісних кредиторів подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитних договорів.
Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори не були би укладеними сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Вказані кредитні договори були підписані кредитодавцями шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, що базується на сертифікаті відкритого ключа, виданого кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідають вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України.
Окрім цього, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.
Отже не спростовано доводами апеляційної скарги, правильні висновки суду першої інстанції щодо доведенності обставин отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами, проте взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорах строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попереднім кредиторам.
Відповідно до положень ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 року у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №554/8549/15-ц.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало належні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за кредитними договорами до ОСОБА_1 , а саме:
- договір факторингу № 29072024 від 29.07.2024, укладений з ТОВ «Стар Файнес Груп» (а.с. 52-53);
- акт прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 29072024 від 29.07.2024 (а.с. 54);
- витяг з реєстру боржників до договору факторингу 29072024 від 29.07.2024 (а.с. 56);
- платіжну інструкцію № 383 від 31.07.2024, за якою ТОВ «Стар Файненс Груп» сплатило ТОВ «ФК «ЄАПБ» плату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 29072024 від 29.07.2024 (а.с. 55);
- договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 64-66) та додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, додаткову угоду № 4 від 16.08.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 67, 68) ;
- акт прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 69);
- витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 71);
- платіжне доручення № 17399 від 26.08.2021, за якою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» сплатило ТОВ «ФК «ЄАПБ» плату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 70);
- договір факторингу № 25072024 від 25.07.2024, укладений з ТОВ «Аванс Кредит» (а.с. 110-112);
- акт прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 24052024 від 24.05.2024 (а.с. 113);
- витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 24052024 від 24.05.2024 (а.с. 115-116);
- платіжну інструкцію № 381 від 30.07.2024, за якою ТОВ «Аванс Кредит» сплатило ТОВ «ФК «ЄАПБ» плату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 24052024 від 24.05.2024 (а.с. 114);
Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами, тому такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, є доводи скарги про те, що вимога про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором є самостійною вимогою і заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні первісними кредиторами, хоча й стосуються одного відповідача, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною жодного із договорів, за якими позивач просить стягувати заборгованість.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитних договорів було перераховано кошти, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи підтверджється, що 02.03.2024 на картку № НОМЕР_6 здійснено зарахування коштів у розмірі 5000,00 грн, 02.02.2024 здійснено зарахування коштів у розмірі 12000,00, 25.02.2024 на картку № НОМЕР_2 здійснено зарахування у розмірі 4000,00 грн, 05.03.2024 здійснено зарахування коштів у розмірі 4000,00 грн та у розмірі 3900, 00 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи листами ТОВ «Унверсальні платіжні рішення» від 06.08.2025 (а.с. 51), від 08.07.2025 (а.с. 91), від 08.07.2025 (а.с. 106). То доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідач грошових коштів не отримував спростовуються матеріалами справи.
З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують, що ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», ТОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання за кредитними договорами від 02.03.2024, від 23.02.2021, від 05.03.2024, виконали в повному обсязі та надали відповідачу кредити у розмірі, встановленому договорами. ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаними кредитними договорами.
Апеляційний суд враховує, що у наданих позивачем розрахунках заборгованості за договорами відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, чиста сума кредиту (сума платежу за розрахунковий період), суму кредиту за договором (погашення суми кредиту), проценти за користування кредитом, платежі за супровідні послуги, реальна річна процентна ставка, загальна вартість кредиту, що відповідає вимогам законодавства.
Відповідачем та його представником не надано суду будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за укладеними кредитними договорами чи підтверджували погашення заборгованості на рахунок кредиторів, а тому такий розрахунок підтверджує розмір наявної заборгованості перед позивачем.
Також відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що вказані у договорах карткові рахунки йому не належать.
Крім того, апеляційний суд враховує, що Товариство є не банківською (фінансовою) установою, та відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність», в т. ч. Інструкції, затвердженої Постановою НБУ від 27.12.2007 року за № 481.
Товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту.
Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами і взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачені в договорі строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка не була сплачена не первісним кредиторам, ні їх правонаступнику.
Також апеляційний суд враховує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» після укладення договору факторингу додаткові нарахування за кредитним договором не здійснювало.
Відповідачем та його представником не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором чи підтверджували погашення заборгованості на рахунок первісного кредитора чи його правонаступника, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем в частині заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками.
Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи скарги про те, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірний період на підтвердження факту не отримання ним кредитних коштів, враховуючи, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором та не є банківською установою.
Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідач отримав кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору не повернув, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами.
Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами ОСОБА_1 матеріали справи не містять та відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, кошти не повернув.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Разом з тим, дійшовши правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаними кредитними договорами, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості у розмірі 7685,85 грн за договором позики № 1494372 від 23.01.2021, враховуючи наступне.
23.02.202 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 був укладений Договір Позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1494372, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефона відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики, реквізити та підпис сторін. 
Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». (п.п. 4.1. п. 4 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі, (п.п. 4.2. п. 4 Договору позики).
Згідно пунктів 1, 2 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 2000 грн на строк 20 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю проценти. Знижена процентна ставка становить 0,69% в день. Процентна ставка за понаднормове користування позикою (її частиною) становить 2,70% в день. Дата повернення позики 15.03.2021.
Проте перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано належних і допустимих доказів перерахування на картковий рахунок відповідача коштів у розмірі 2000,00 грн 23.02.2021 та 2000,00 грн – 26.02.2021 згідно укладеного договору позики № 1494372.
Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт отримання кредитних коштів за вказаним договором у розмірі 2000,00 грн, але не погоджується із розміром вказаної позивачем заборгованості та визначеної судом першої інстанції – 7685,85 грн.
Мотивувальна частина апеляційної скарги свідчать про те, що відповідач визнав позов частині стягнення заборгованості за позикою від 23.02.202 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 № 1494372 частково та відповідно відповідачем був наведений свій розрахунок.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач – визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що враховуючи визнання вимог в цій частині частково, та за відсутності належних і допустимих доказів перерахування суми позики саме у розмірі 4000,0 грн вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 1494372 від 23.02.2021 підлягають задоволенню на суму 2796,00 грн ((2000,00 грн + (2000,00 грн х 1,99% х 20 днів).
За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами № 01459-03/2024 від 02.03.2024, № 07848-03/2024 від 05.03.2024, № 07585-03/2024 від 05.03.2024, проте дійшов помилкового висновку про задоволення вимог в частині визначення до стягнення розміру заборгованості за договором позики № 1494372 від 23.02.2021. 
Таким чином, заочне рішення Чернігівського районного суду від 05.11.2025 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики № 1494372 від 23.02.2021 в частині визначення розміру до стягнення суми заборгованості, шляхом зменшення суми заборгованості за цим договором з 7685,85 грн до 2796,00 грн та загальної суми стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості з 45756,85 грн до 40867,00 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» на суму 40867,00 грн (40867,00 грн від 104745,85 грн становить 39 %), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судового збору, зменшивши загальну суму з 1322,63 грн до 1180,92 грн ((3028 грн х 39 % :100%).
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню на суму 4889,85 грн, тобто на 10,7 %, то відповідно з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 388,80 грн ((3633,60 грн х 10,7 % :100%) за апеляційний розгляд справи.
Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2025 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення за договором позики № 1494372 від 23 лютого 2021 року та в частині визначеної до стягнення загальної суми заборгованості за кредитними договорами, судового збору – змінити.
Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики № 1494372 від 23 лютого 2021 року з 7685,85 грн до 2796,00 грн, загальної суми стягнення з 45756,85 грн до 40867,00 грн та судового збору з 1322,63 грн до 1180,92 грн.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 388,80 грн за апеляційний розгляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішенн
Повне судове рішення складено 06.03.2026.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014, реквізити IBAN № НОМЕР_7 у АТ «ТАСкомбанк».
Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий Судді :