Справа №: 398/7673/25	

провадження №: 2/398/1159/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"26" лютого 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Калатаєвської С.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", представник позивача адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:
Стислий виклад позиції позивача.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" 3 грудня 2025 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 7429,80 грн та судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 06.08.2021 уклала з первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в електронній формі договір позики № 75357211 на суму 2193,00 грн. Відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 7429,80 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 2193,00 грн та заборгованості за відсотками - 5236,80 грн. Право вимоги за вказаним договором позики перейшло від первісного кредитора до позивача на підставі договору факторингу від 31.03.2023.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою судом було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію щодо належності відповідачу карткового рахунку та виписку про рух коштів по ньому.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у позовній заяві та письмових заявах зазначив, що просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом надсилання повістки поштою за адресою реєстрації. До суду повернулося поштове повідомлення з розпискою відповідача про вручення 29.01.2026. Від відповідача не надійшло відзиву, інших заяв чи клопотань.
Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд цієї справи.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Укладення кредитного договору та видача коштів.
6 серпня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Первісний кредитор, код ЄДРПОУ: 39861924) та ОСОБА_1 уклали в електронній формі Договір позики № 75357211. Суд дослідив копію цього договору, що надана позивачем.
Відповідач приєдналася до запропонованого кредитодавцем договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Це підтверджується текстом договору, у якому зазначено реквізити цього підпису: «kHXAYwhGU0». Даний алфавітно-цифровий код був надісланий на електронну адресу позичальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Договором встановлені такі умови кредитування:
- сума позики: 2 193,00 грн;
- строк позики (строк договору): 30 днів (дата повернення - 05.09.2021);
- процентна ставка (базова): 1,99% на день (фіксована);
- знижена процентна ставка: 0,01% на день, що застосовується відповідно до умов Програми лояльності;
- процентна ставка за понадстрокове користування позикою: 2,70% за день.
У п. 5.2. визначено, що позичальник до моменту підписання Договору вивчила цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, їй зрозумілі.
Також суду надана електронна копія "Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Водночас докази підписання цих правил ОСОБА_1 відсутні.
На виконання ухвали суду від 15 грудня 2025 року про витребування доказів, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надав суду відповідь (вих. № БТ/Е-1993 від 19.01.2026), якою підтвердив, що платіжна картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Згідно з наданою банком випискою про рух коштів по зазначеному рахунку за період з 06.08.2021 по 09.08.2021, судом встановлено факт зарахування кредитних коштів: 06.08.2021 року о 13:45:17 на рахунок відповідача надійшов платіж у розмірі 2 193,00 грн від «FinEx Credit».
Факт перерахування коштів також підтверджується наданою позивачем копією електронної платіжної інструкції № 4ae12686-a33d-4599-a0d7-e6cb4ea0758e від 06.08.2021 та довідкою ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» № КД-000069656/ТНПП від 29.10.2025 про завершення платіжної операції на суму 2 193,00 грн, де отримувачем вказана ОСОБА_2 , а інструментом зарахування - картка № НОМЕР_3 .
Таким чином, сукупність досліджених доказів, зокрема інформація АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», підтверджує належність банківського рахунку відповідачу та факт отримання нею суми позики у повному обсязі.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, який включає дані обліку нарахувань первісного кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивача, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором № 75357211 не виконала, жодних платежів на погашення заборгованості не здійснювала. У зв`язку з цим за договором виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком станом на день формування позовної заяви становить 7 429,80 грн та складається з: 2 193,00 грн - заборгованості за тілом позики; 5 236,80 грн - заборгованості за процентами.
Суд встановив, що заборгованість за процентами у розмірі 1 309,20 грн була нарахована у межах передбаченого безпосередньо у підписаному відповідачем договорі строку кредитування (30 днів - з 06.08.2021 по 05.09.2021) за базовою ставкою 1,99% на день. 
Решта суми процентів у розмірі 3 927,60 грн була нарахована за межами передбаченого договорм строку кредитування - протягом наступних 90 днів «понадстрокового користування» (автопролонгації) за ставкою 1,99% на день у період з 06.09.2021 по 04.12.2021 включно. Такий період нарахування відповідає обмеженням, встановленим у п. 6.5 Правил, згідно з якими нарахування процентів за понадстрокове користування не може перевищувати 90 календарних днів. Нарахування процентів було припинено первісним кредитором після спливу цього сукупного строку (30+90 днів) ще до моменту відступлення права вимоги. 
Вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялися.

Перехід права вимоги.
21 грудня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 75357211 на користь ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» згідно з договором факторингу № 2112. Надалі, 31 березня 2023 року, вказане право вимоги перейшло до позивача - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі договору факторингу № 310323-ФМ. У Реєстрі до цього договору заборгованість відповідача зафіксована у сумі 7 429,88 грн.
Згідно з п. 5.2 обох договорів факторингу, перехід прав вимоги відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Фактор стає новим кредитором. Факт передачі реєстрів та здійснення повних розрахунків між попередніми кредиторами та позивачем підтверджується відповідними актами прийому-передачі від 21.12.2021 та 31.03.2023, а також актами звірки взаємних розрахунків.

Норми права, які застосував суд.
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Також суд застосовує висновки щодо тлумачення норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) зробила висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Цей висновок застосований також і в інших постановах Верховного суду, зокрема, постановах ВС від 24 липня 2019 року у справі № 755/20484/15-ц, від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21, від 13 січня 2025 року в справі № 336/6542/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зробила такі висновки про правильне застосування норм права. 
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Мотивована оцінка і висновки суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитних договорів, укладених в електронній формі. Відповідач ознайомився з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків, та погодився з ними. Факт укладення договорів підтверджується використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису. 
Належне виконання первісними кредиторами своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується інформаційною довідкою та платіжною інструкцією платіжної системи, що надані позивачем, а також випискою з рахунку відповідача, що була надана АТ "Універсал банк" на виконання ухвали суду про витребуванняи доказів.
Відповідач, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання не виконав, суму кредиту та відсотків у встановлені строки не сплатив, доказів погашення заборгованості чи спростування розрахунку позивача відповідач суду не надав.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення заборгованості за процентами за зазначеним договором позики, суд дійшов висновку про їх часткову обґрунтованість, виходячи з наступного. У цьому договорі строк позики був визначений сторонами безпосередньо у тексті договору і становить 30 днів, а останній день повернення - 05.09.2021. Базова процентна ставка встановлена на рівні 1,99% на день (фіксована), а знижена - 0,01%. Позивач стверджує, що станом на дату подання позову заборгованість за процентами становить 5 236,80 грн. З наданого розрахунку вбачається, що проценти нараховувалися первісним кредитором протягом 120 днів (з 07.08.2021 по 04.12.2021 включно), що значно перевищує встановлений договором 30-денний строк.
Позивач обґрунтовує нарахування процентів поза межами 30-денного строку умовами про автопролонгацію, що містяться у "Правилах надання грошових коштів у позику". Однак, суд зазначає, що ці "Правила…", які розміщені на сайті кредитодавця, не містять підпису відповідача, а отже, не можуть вважатися належним доказом згоди відповідача щодо всіх їх положень. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц), не підписані позичальником «Умови та Правила» не можуть розцінюватися як складова частина кредитного договору, якщо в підписаному позичальником тексті прямо не зафіксовано домовленості щодо конкретних додаткових зобов`язань, зокрема і щодо пролонгації строку кредитування, протягом якого нараховуються відсотки. Оскільки механізм автоматичного продовження строку та нарахування процентів за «понадстрокове користування» (п. 6.5, п. 7.12 Правил) передбачений виключно у непідписаних Правилах, суд вважає, що правові підстави для пролонгації строку кредитування та нарахування процентів після 05.09.2021 відсутні.
Отже, проценти, нараховані в межах погодженого сторонами строку (з 06.08.2021 по 05.09.2021 включно) за базовою ставкою 1,99% на день, що згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості становлять 1 309,20 грн, є обґрунтованими, оскільки така ставка прямо передбачена у тексті договору, що підписаний відповідачем. Нарахування процентів за період з 06.09.2021 по 04.12.2021 у загальному розмірі 3 927,60 грн (5 236,80 - 1 309,20) суд визнає безпідставним. Після закінчення визначеного в договорі строку право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а правовідносини переходять у площину відповідальності за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Такий висновок узгоджується з постановою ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Суд дослідив розрахунок заборгованості та встановив, що відповідач ОСОБА_1 не здійснила жодного платежу на погашення боргу. За таких обставин, заборгованість за тілом позики залишається у повному розмірі - 2 193,00 грн, а заборгованість за процентами, що підлягає стягненню, становить 1 309,20 грн.
З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення тіла позики в сумі 2 193,00 грн та процентів у межах строку дії договору в сумі 1 309,20 грн. У задоволенні вимоги про стягнення решти процентів у розмірі 3 927,60 грн слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю їх нарахування поза межами строку дії договору. Вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат позивачем у даній справі не заявлялися.
Враховуючи, що до позивача на підставі описаного вище ланцюга договорів про відступлення права вимоги перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, і факт цього переходу документально підтверджений, позивач набув статусу нового кредитора та має право вимагати виконання зобов`язання.
За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 3 502,20 грн (тіло позики - 2 193,00 грн, проценти - 1 309,20 грн) законною та обґрунтованою. 

Щодо розподілу судових витрат.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1141,92 грн (3 502,20/7 429,80 ? 100% ? 47,14%; 2 422,40 грн ? 47,14% = 1 141,92 грн).
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд дійшов таких висновків.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025. Також суду надано витяг з Акту № 2-ФП про приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01.10.2025 та витяг з Акту приймання-передачі справ від 25.08.2025, відповідно до яких адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною надано послуги щодо супроводу стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 4 500,00 грн. Згідно з деталізацією послуг, вказана сума включає: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції та збір доказів - 500,00 грн; підготовка та складання позовної заяви до боржника - 4 000,00 грн. Вартість послуг відповідає погодженим сторонами розмірам винагороди, визначеним у пункті 4.1 Договору. Факт оплати наданих послуг підтверджується платіжною інструкцією № 579939274.1 від 15.10.2025 на суму 121 500,00 грн (за сукупність справ згідно з актом № 2-ФП). Факт належності цих витрат до розгляду справи за договором № 75357211 підтверджується змістом наданих витягів з актів, де за порядковим номером 2070 зазначено справу щодо відповідача.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суд у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись критеріями обґрунтованості та пропорційності судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а саме те, що заборгованість виникла за договором споживчого кредитування, беручи до уваги що ця справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного провадження, позовна заява є типовою, суд визнає обґрунтованим стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень. 
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (у сумі 3 502,20 грн від заявлених 7 429,80 грн), витрати на правову допомогу мають бути стягнуті пропорційно сумі задоволених позовних вимог (47,14%), а саме у розмірі 1 414,20 грн (3 000 грн ? 47,14% = 1 414,20 грн).
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором позики № 75357211 від 06.08.2021 року у розмірі 3 502 (три тисячі п`ятсот дві) гривні 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1141 (одна тисяча сто сорок одна) гривня 92 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 414 (одна тисяча чотириста чотирнадцять) гривень 20 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", код ЄДРПОУ 43311346, адреса місцезнаходження: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204;
- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 26 лютого 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський