Справа №:755/3357/25
Провадження №: 2/755/3568/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого - судді Гончарука В.
за участі секретаря Печуркіної Я.А., Оніщука Р.О.
розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кооператив власників приміщень «Слово», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в наслідок залиття квартири, суд, - 

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просила суд стягнути з відповідача 14202 грн. матеріального збитку заподіяного залиттям квартири, 6058, 24 грн. витрат пов`язаних з проведенням експертного дослідження, 15000 грн. моральної шкоди, а також вирішити питання щодо відшкодування судових витрат. 
Вимоги позивача мотивовані тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
25 травня 2023 року з квартири АДРЕСА_2 , розташованій у вказаному вище будинку сталося залиття квартири позивача.
Вказана квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .
Факт та обставини залиття вищевказаної квартири підтверджуються Актом про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого постачання (або холодного водопостачання), складеним комісією та затвердженим Головою правління Кооперативу власників приміщень «Слово» 25 травня 2023 року. 
Згідно вказаного Акту комісії, причиною залиття зазначено: витік води через аварійну ділянку внутрішньо - квартирного трубопроводу з металопластику, під`єднаного до кухонної мийки в квартирі АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_5 , розташованої над квартирою АДРЕСА_4 ; рекомендовано власнику квартири АДРЕСА_2 терміново провести заміну аварійної ділянки внутрішньо - квартирного трубопроводу з металопластику, що від`єднується до кухонної мийки, а також компенсувати збитки, заподіяні власнику квартири АДРЕСА_4 .
Відповідач відмовлялася відшкодувати завдані збитки в добровільному порядку, що стало підставою укладення 23 березня 2024 року позивачем договору № 2-03/24 із судовим експертом ФОП «ОСОБА_6» на виконання експертного будівельно-технічного дослідження з метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 .
Згідно висновку експерта №03/03-24 за результатами проведення експертного Зудівельно-технічного дослідження від 28.03.2024 року, розмір матеріальної шкоди, завданої шаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 14 202,24 грн. 
До того ж, оплата за договором № 2-03/24 від 23.03.2024 року на проведення експертного будівельно-технічного дослідження згідно Акту виконаних робіт до договору № 02-03/24 від 23.03.2024 року склала 6058,24 грн., оплату здійснено 23.03.2024 року .
14.05.2024 року Позивачем направлено відповідачу письмову пропозицію про досудове регулювання спору разом із висновком судового експерта щодо розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, яку відповідачем було отримано .
Згідно Листа від 22.05.2024 року, направленого на адресу позивача відповідач висловила намір відшкодувати вартість ремонту внаслідок залиття квартири у розмірі, зазначеному у висновку експерта №03/0325 від 28.03.2024 року; просила письмово надіслати на її адресу банківські реквізити для перерахування коштів згідно висновку експерта .
Із врахуванням отриманої відповіді, позивачем 10.06.2024 року було надіслано на адресу відповідача письмову заяву із реквізитами банківського рахунку.
До подачі позову матеріальна шкода, завдана відповідачем позивачу внаслідок залиття її квартири не відшкодована; в подальшому будь - яких домовленостей між позивачем та відповідач не існує, відповідач не йде на контакт. 
Протиправними діями відповідача позивачу також було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі, що становить 15 000 грн. Вирішення даного питання протягом тривалого часу, відповідач ухиляється від відшкодування збитків, в добровільному порядку, а у позивача відсутні кошти на проведення ремонтних робіт.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2025 р., головуючим - суддею було визначено суддю Гончарука В.П. 
Ухвалою суду від 4 березня 2025 р. по даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Адвокатом Андрійко О.В., що представляє інтереси відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву в якому відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме визнає позов в частині відшкодування матеріальних збитків в розмірі 14202,24 грн. спричинених залиттям квартири та 6058,24 грн. витрат на проведення експертного дослідження, при цьому відповідач не визнає вимоги в частині стягнення моральної школи в розмірі 15 тис. грн., вважаючи, що вказані вимоги не знайшли свого правового обґрунтування, так- як будь - якої протиправної поведінки в діях відповідача не має. 
В ході судового розгляду до розгляду справи було залучено третю особу на стороні відповідача ОСОБА_3 на підставі відповіді з КП КМР «БТІ» від 01.09.2025 р., як співвласника квартири АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, з обставин викладених в позовній заяві, наголошуючи на тому, що обов`язок утримувати свою майно, а також нести ризики пов`язанні з його утриманням покладається на власників, а також те, що відповідачі не йдуть на вирішення даного спору мирним шляхом, а з врахуванням подорожчання цін на будівельні товари вартість ремонтних робіт постійно зростає.
Відповідач в зал судового засідання не з`явилися, про розгляд справи в суді були обізнані належним чином.
Треті особи в зал судового засідання не з`явилися, сповіщалися належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді. 
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судом встановлено, що 25 травня 2023 року з квартири АДРЕСА_3 сталося залиття квартири АДРЕСА_4 , що належить позивачу.
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності за законом від 16.10.2020 р. 
Квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 в розмірі та ОСОБА_3 в розмірі частини даної квартири, відповідно до довідки виданої КП КМР «БТІ» м. Києва від 1 вересня 2025 р. 
Факт та обставини залиття вищевказаної квартири підтверджуються Актом про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого постачання (або холодного водопостачання), складеним комісією та затвердженим Головою правління Кооперативу власників приміщень «Слово» 25 травня 2023 року. 
Згідно вказаного Акту комісії, причиною залиття зазначено: витік води через аварійну ділянку внутрішньо - квартирного трубопроводу з металопластику, під`єднаного до кухонної мийки в квартирі АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_5 , розташованої над квартирою АДРЕСА_4 ; рекомендовано власнику квартири АДРЕСА_2 терміново провести заміну аварійної ділянки внутрішньо - квартирного трубопроводу з металопластику, що від`єднується до кухонної мийки, а також компенсувати збитки, заподіяні власнику квартири АДРЕСА_4 .
Факт залиття та обставини залиття квартири АДРЕСА_4 не були спростовані учасниками судового розгляду у встановленому законом порядку. 
Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).
У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.
Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.
Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (Постанова Верховного Суду від 27.03.2019 року справа № 643/19078/15-ц, провадження № 61-17962св18).
Відповідно до висновку експерта 03/03.-24 від 28.03.2024 р. складеного судовим експертом Чекмарьовим С.О. про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 , слідує, що розмір матеріального шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 14202, 24 грн. 24 коп.
Судом в судовому засіданні був детально досліджений вказаний висновок та з врахуванням інших доказів, що були досліджені в ході судового розгляду приймає даний доказ ( звіт ) як належний та допустимий.
Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
В судовому засіданні відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що залиття відбулося внаслідок конструктивних, технологічних та інших недоліків товару чи внаслідок неякісного проведення ремонтних робіт третіми особами.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачами правомірно заявлені вимоги до відповідачів про відшкодування в солідарному порядку завданої матеріальної шкоди у розмірі 14202,24 грн., а тому з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди.
За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.
Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. 
Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформаціїї. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості» 
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст.12,81 ЦПК України, з врахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5 тис. грн. 
Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. 
Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивачів слід стягнути судові витрати по справі , а саме судовий збір судовий та витрати пов`язані з проведенням експертного дослідження в розмірі 6058,24 грн.
Враховуючи наведене та керуючись , ст.ст. 11, 23, 1166, 1192, 1167, Цивільного Кодексу України, ст. 151 ЖК України, ст.ст. 12,13,76,77,78,81,259, 263,264,265,268 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

Позов позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особа: Кооператив власників приміщень «Слово», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в наслідок залиття квартири - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_5 ) на користь  ОСОБА_1 (  АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_2 ) 14202,24  грн. матеріальної шоки заподіяної залиттям квартири та  6058,24 грн. за проведення експертного дослідження, а всього стягнути 20260,48 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_5 ) на користь  ОСОБА_1 (  АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_2 ) 5000 грн. моральної шкоди.
Стягнути з  ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_5 ) на користь  ОСОБА_1 (  АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_2 ) 1211,2 грн. витрат по сплаті судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення буде складено 17.03.2026 р .
Суддя: