П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/16607/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 
07 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.07.2025 №221050003421, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди його роботи в російській федерації, а саме: з 02.04.2007 по 01.08.2007, з 01.04.2008 по 25.03.2009, з 13.04.2009 по 24.01.2010, з 12.05.2010 по 27.02.2011, з 11.04.2011 по 27.02.2012, з 09.04.2012 по 24.09.2012, з 01.10.2012 по 28.02.2013, з 22.04.2013 по 07.10.2013, з 19.08.2014 по 06.04.2015, з 21.04.2015 по 28.03.2017 - згідно записів у трудовій книжці позивача від 02.04.2007 серії НОМЕР_1 , виданої в російській федерації; з 14.04.2017 по 05.04.2018, з 16.04.2018 по 24.03.2020, з 10.04.2020 по 30.11.2020 - згідно записів у вкладиші до трудової книжки від 21.04.2015 серії НОМЕР_2 , виданого в російській федерації. 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при призначенні та обчисленні позивачеві розміру пенсії за віком врахувати доходи, які ОСОБА_1 отримував за періоди його роботи в російській федерації (2007-2020 роки), а саме згідно наступних довідок про доходи фізичної особи, виданих йому у російській федерації: №115 від 06.08.2012 (про доходи за 2007- й рік), № 115 від 06.08.2012 (про доходи за 2008-й рік), №68 від 06.08.2012 (про доходи за 2009-й рік), №409 від 06.08.2012 (про доходи за 2010-й рік), № 409 від 06.08.2012 (про доходи за 2011-й рік), № 477 від 22.04.2015 (про доходи за 2012-й рік), № 478 від 22.04.2015 (про доходи за 2013-й рік), № 10 від 27.04.2018 (про доходи за 2014-й рік), № 69 від 02.02.2016 (про доходи за 2015-й рік), № 127 від 30.ень звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України (абзац сьомий).
В обґрунтування позовних вимог вказав, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за від 03.07.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що за наслідками розгляду його заяви від 24.06.2025 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. До вказаного листа пенсійний орган також долучив копію прийнятого рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 01.07.2025 №221050003421. Вважає таку відмову протиправною, а тому звернувся до суду з позовом.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.07.2025 №221050003421 щодо відмови в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в російській федерації, з 02.04.2007 по 01.08.2007, з 01.04.2008 по 25.03.2009, з 13.04.2009 по 24.01.2010, з 12.05.2010 по 27.02.2011, з 11.04.2011 по 27.02.2012, з 09.04.2012 по 24.09.2012, з 01.10.2012 по 28.02.2013, з 22.04.2013 по 07.10.2013, з 19.08.2014 по 06.04.2015, з 21.04.2015 по 28.03.2017 згідно записів у трудовій книжці позивача від 02.04.2007 серії НОМЕР_1 , виданої в російській федерації, а також періоди роботи з 14.04.2017 по 05.04.2018, з 16.04.2018 по 24.03.2020, з 10.04.2020 по 30.11.2020 згідно записів у вкладиші до трудової книжки від 21.04.2015 серії НОМЕР_2 , виданого в російській федерації про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Зазначає, судом не враховано, що ухвалення рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції, не буде привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки суд в цьому разі не вирішує питання призначення, нарахування та виплату пенсії за віком, а лише зобов`язує його діяти у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом. Отже, з огляду на викладене, вважає, що у суду першої інстанції були наявні всі правові підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки саме такий спосіб судового захисту забезпечить реальне поновлення порушених прав позивача та виключить необхідність повторного звернення до суду.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.07.2025 №221050003421 щодо відмови в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в російській федерації, з 02.04.2007 по 01.08.2007, з 01.04.2008 по 25.03.2009, з 13.04.2009 по 24.01.2010, з 12.05.2010 по 27.02.2011, з 11.04.2011 по 27.02.2012, з 09.04.2012 по 24.09.2012, з 01.10.2012 по 28.02.2013, з 22.04.2013 по 07.10.2013, з 19.08.2014 по 06.04.2015, з 21.04.2015 по 28.03.2017 згідно записів у трудовій книжці позивача від 02.04.2007 серії НОМЕР_1 , виданої в російській федерації, а також періоди роботи з 14.04.2017 по 05.04.2018, з 16.04.2018 по 24.03.2020, з 10.04.2020 по 30.11.2020 згідно записів у вкладиші до трудової книжки від 21.04.2015 серії НОМЕР_2 , виданого в російській федерації про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої рішенням суду та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.06.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої рішенням суду, є безпідставним та необґрунтованим.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач після досягнення 60 років ІНФОРМАЦІЯ_1 , у червні 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зі заявою про призначення йому пенсії за віком.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за від 03.07.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що за наслідками розгляду його заяви від 24.06.2025 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. До вказаного листа пенсійний орган також долучив копію прийнятого рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 01.07.2025 №221050003421.
В прийнятому рішенні відповідач зазначає, що за доданими документами до страхового стажу Позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 02.04.2007 серії НОМЕР_1 та вкладиша до трудової книжки від 21.04.2015 серії НОМЕР_2 , оскільки, як вважає пенсійний орган, зарахування до страхового стажу періодів роботи після 01.01.1992 (2007-2020 рр.) за межами України у республіках колишнього Союзу РСР, з якими не укладено міжнародні угоди, чинним законодавством не передбачено. Крім того, починаючи з 2004 року, відсутня інформація про сплату страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до статті 9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2025 по 30.12.2025 - не менше 32 років.
Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Положеннями ч. 4 вищезазначеної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до абзаців 1, 2, 4 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність у особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.
Як уже зазначалось вище, відповідачем не зараховано ОСОБА_1 до страхового стажу: - період роботи згідно трудової книжки від 02.04.2007 серії НОМЕР_1 та вкладиша до трудової книжки від 21.04.2015 серії НОМЕР_2 , оскільки зарахування до страхового стажу періодів роботи після 01.01.1992 (2007-2000 рр.) за межами України у республіках колишнього Союзу РСР, з якими не укладено міжнародні угоди, чинним законодавством не передбачено, крім того, починаючи з 2004 року, відсутня інформація про сплату страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації.
Наведене вище призвело до відсутності необхідного страхового стажу в Позивача для призначення пенсії за віком та не врахуванням пенсійним органом довідок про доходи довірителя за періоди його роботи в російській федерації протягом 2007-2020 років, і рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Стосовно неправомірності незарахування пенсійним органом періодів роботи позивача в російській федерації з 2007-го р. по 2020-й р. та довідок про його доходи за цей же період, у зв`язку із припинення російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, суд звертає увагу на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі - Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).
Відповідно до статті 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Згідно частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набуття чинності вказаної угоди.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федераціїї про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.
На час роботи позивача в російській федерації Україна була учасником угоди, відтак норми Угоди застосовуються до спірних правовідносин.
Зідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж набутий позивачем на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію та її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Посилання Відповідача на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 є безпідставними, оскільки таке припинення не стосується періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в час дії вказаної Угоди.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до частини 1 статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.
Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття ОСОБА_1 стажу.
Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що трудова книжка позивача та вкладиш до неї, що видані у російській федерації, містять всі необхідні записи про роботу у спірні періоди, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу, а, отже, підлягають зарахуванню Відповідачем при призначені довірителю пенсії за віком.
Колегія суддів також зазначає, що з цих же підстав також підлягають врахуванню пенсійним органом при призначенні та обчисленні розміру пенсії Позивача довідки про його доходи, отримані у російській федерації у спірні періоди з 2007 року по 2020 рік.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в російській федерації, а саме: з 02.04.2007 по 01.08.2007, з 01.04.2008 по 25.03.2009, з 13.04.2009 по 24.01.2010, з 12.05.2010 по 27.02.2011, з 11.04.2011 по 27.02.2012, з 09.04.2012 по 24.09.2012, з 01.10.2012 по 28.02.2013, з 22.04.2013 по 07.10.2013, з 19.08.2014 по 06.04.2015, з 21.04.2015 по 28.03.2017 - згідно записів у трудовій книжці позивача від 02.04.2007 серії НОМЕР_1 , виданої в російській федерації, а також періодів роботи з 14.04.2017 по 05.04.2018, з 16.04.2018 по 24.03.2020, з 10.04.2020 по 30.11.2020 - згідно записів у вкладиші до трудової книжки від 21.04.2015 серії НОМЕР_2 , виданого в російській федерації.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що стаж позивача для визначення права, вказаний в оскаржуваному рішенні відповідача, становить 21 рік 8 місяців 9 днів, та з урахуванням періодів роботи з 2007 року по 2020 рік у російській федерації загальний страховий стаж позивача становить значно більше, ніж 32 роки.
З огляду на зазначене вище, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 01.07.2025 №221050003421 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, є протиправним та підлягає скасуванню.
Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при призначенні та обчисленні позивачеві розміру пенсії за віком врахувати доходи, які ОСОБА_1 отримував за періоди його роботи в російській федерації (2007-2020 роки), а саме згідно наступних довідок про доходи фізичної особи, виданих йому у російській федерації: №115 від 06.08.2012 (про доходи за 2007- й рік), № 115 від 06.08.2012 (про доходи за 2008-й рік), №68 від 06.08.2012 (про доходи за 2009-й рік), № 409 від 06.08.2012 (про доходи за 2010-й рік), № 409 від 06.08.2012 (про доходи за 2011-й рік), № 477 від 22.04.2015 (про доходи за 2012-й рік), № 478 від 22.04.2015 (про доходи за 2013-й рік), № 10 від 27.04.2018 (про доходи за 2014-й рік), № 69 від 02.02.2016 (про доходи за 2015-й рік), № 127 від 30.01.2017 (про доходи за 2016-й рік), № 628 від 27.04.2018 (про доходи за 2017-й рік), від 24.05.2019 б/н (про доходи за 2018-й рік), від 19.06.2020 б/н (про доходи за 2019-й рік), від 02.12.2020 б/н (про доходи за 2020-й рік). Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 08 травня 2025 року - з наступного дня після досягнення ним пенсійного віку, то колегія суддів зазначає наступне.
Враховуючи, що пенсію позивачу призначено не було, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, а тому відсутні підстави зобов`язувати вчиняти вказані вище дії, оскільки права позивача щодо врахування при призначенні та обчисленні позивачеві розміру пенсії за віком доходів згідно вказаних довідок немає, оскільки пенсію позивачу ще не призначено.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі №818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі №810/637/18.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.