Єдиний унікальний номер справи 333/3671/25
Номер провадження 1-кп/333/378/26

ВИРОК
іменем України
12 лютого 2026 року      місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя у порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження №62023080010000057 від 26.07.2023 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, раніше не судимий.
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, - 
ВСТАНОВИЛА:
Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф було тимчасово взято під контроль місто Мелітополь та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, та є тимчасово окупованими територіями Запорізької області.
З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на тимчасово окупованих територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані незаконні підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
У свою чергу, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території міста Мелітополя та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, силових, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на тимчасово окупованій території Запорізької області та, зокрема, на тимчасово окупованій території міста Мелітополя, системи органів державної влади рф, у тому числі силової, у вигляді незаконних правоохоронних органів, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, приблизно з середини квітня 2022 року, але не пізніше 23 травня 2022 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф. 
Після цього, ОСОБА_8 з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної влади рф, а саме у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території міста Мелітополя Запорізької області, а також, виконуючи вказівки і розпорядження окупаційної влади рф, здійснював чергування та патрулювання у складі вказаного незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території міста Мелітополь та Мелітопольського району Запорізької області, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду.
Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.111 КК України, як державна зрада, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.
Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_6 , який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Донецькій та Запорізькій областях.
Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_8 , а також інформацію про складання певних процесуальних документів у даному кримінальному провадженню надсилались та публікувались відповідно до вимог ст.323 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від реалізації свого права предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його намір ухилитися від кримінальної відповідальності.
В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Захисник ОСОБА_6  у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового розгляду та висловлював свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у даному кримінальному провадженні.
Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку Російської Федерації частини території України (у т.ч. м. Мелітополя, Запорізької області), яка розпочалася із збройної агресії 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку Російської Федерації частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час судового розгляду, безпосередньо допитавши свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, повністю підтверджується такими доказами: 
- показаннями свідка  ОСОБА_9 , який суду пояснив, що до 2021 року він проходив службу в Приазовському ВП УМВС України та особисто знайомий з ОСОБА_8 , який був інспектором поліцейського відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області. 
Після повномасштабного вторгнення перебував в с. Ботієво Мелітопольського району Запорізької області, але в середині 2023 року виїхав з окупованої території.
В квітні 2022 року він разом з мешканцем с. Ботієво ОСОБА_10 проїжджали блокпост до в`їзду м. Мелітополь де побачив ОСОБА_8 одягненого у однострій з розпізнавальними знаками рф., який перевіряв транспортні засоби та документи.
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив що до повномасштабного вторгнення працював офіцером батальйону особливого призначення розташованого в м. Мелітополь та особисто знайомий з ОСОБА_8 , який був інспектором поліцейського відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області. 
Після захоплення м. Мелітополь, перебував в с. Ботієво Мелітопольського району.
В квітні 2022 року він разом зі старостою с. Ботієво Мелітопольського району проїжджали блокпост до в`їзду м. Мелітополь де він побачив ОСОБА_8 одягненого у однострій з розпізнавальними знаками рф., який перевіряв транспортні засоби та документи.
В травні місяці спецслужби рф забрали його до м. Мелітополь, утримували на території відділку поліції де катували. Під час перебування в райвідділку він неодноразово бачив на шикуванні ОСОБА_8 одягненого у однострій з розпізнавальними знаками рф. 
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який суду пояснив, що на цей час працює заступником начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області та до повномасштабного вторгнення обіймав таку посаду. 06 квітня 2022 року покинув окуповану територію. Особисто знайомий з ОСОБА_8 , який був у нього в підпорядкуванні та обіймав інспектора поліцейського відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області. 
Після захоплення м. Мелітополя, він особисто спілкувався з ОСОБА_8 щодо виїзду з окупованої території, однак останній відмовився.
З березня 2022 року ОСОБА_8 добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної влади рф, а саме у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополя.
Він впевнений, що ОСОБА_8 добровільно погодився та обіймає посаду співробітника незаконного правоохоронного органу
- даними протоколу огляду від 08.04.2025, під час якого оглянуто фотознімок наданий ОСОБА_11 з телеграм каналу «ГУМВД по Запорожской области» у травні 2022 року де зображено шикування осіб у різноманітному однострою зразку російської федерації, серед яких зображений колишній поліцейський відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старший сержант поліції ОСОБА_8 ; 
- даними протоколу про результати НРСД від 10.11.2022, а саме, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме з додатку «Telegram» (id 344579379), мобільного телефону НОМЕР_1 який особисто використовує громадянин рф ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до яких відбулось утворення та функціонування на тимчасово окупованій території Запорізької області та, зокрема, на тимчасово окупованій території міста Мелітополя, системи органів державної влади рф, у тому числі силової, у вигляді незаконних правоохоронних органів;
- даними протоколу про результати НРСД від 28.06.22, зафіксованих під час проведення негласної розшукової дії - зняття інформації з електронних систем ідентифікаційними ознаками: номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який належить та яким користується громадянин України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до яких ОСОБА_8 перебуває на посаді поліцейського незаконного правоохоронного органу «Мелитопольского РУВД Главного управлення МВД в Запорожской области» та виконує свої обов`язки;
- даними з витягів наказів ГУНП в Запорізькій області від 10.03.202 та від 04.04.2022 щодо прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу ГУНП до найближчих населених пунктів територія яких підконтрольна Державі Україна та тимчасового визначення місця розташування (дислокація) територіальних підрозділів ГУНП територія обслуговування яких захоплена окупаційними військами російської федерації;
- даними з висновку службового розслідування від 17.05.2022, відповідно до якого до міста Запоріжжя з території Мелітопольського району Запорізької області, яка є захопленою окупаційними військами, для несення служби не прибули та на облік не стали у ГУНП Запорізькій області поліцейські, в тому числі поліцейський відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старший сержант поліції ОСОБА_8 .
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).
В даному випадку, на думку суду, вказані досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. 
Вищевказані показання свідків та дані оглянутих ДВД - дисків, дані з протоколу НСРД узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.
Крім того, під час судового розгляду було досліджено характеризуючи обвинуваченого ОСОБА_8 відомості, а також досліджені такі документи:
- витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №62023080010000057 від 26.07.2023;
- постанова про призначення групи прокурорів, які мають повноваження у кримінальному провадженні №62023080010000057 від 26.07.2023, старшим групи прокурорів визначено прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_14 ;
- постанова про створення групи слідчих, яким доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №62023080010000057 від 26.07.2023, старшим групи слідчих визначено слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополь та м.Запоріжжя) ТУ ДБР ОСОБА_15 ;
- доручення начальника слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополь та м. Запоріжжя) ТУ ДБР проведення досудового розслідування слідчому ТУ ДБР ОСОБА_15 ;
- постанови прокурора про виділення матеріалів досудового провадження;
- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення у порядку ст.214 КПК України;
- постанови про доручення проведення слідчих (розшукових) дій;
- повідомлення про виклик та про підозру ОСОБА_8 про завершення досудового розслідування у газетах «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора України;
- постанова слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополь та м.Запоріжжя) ТУ ДБР ОСОБА_15 про оголошення ОСОБА_8 у державний, міждержавний та міжнародний розшук; 
- клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополь та м.Запоріжжя) ТУ ДБР ОСОБА_15 про здійснення спеціального досудового розслідування по даному кримінальному провадженню;
- ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №62023080010000057 від 26.07.2023 відносно ОСОБА_8 ; 
- клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополь та м.Запоріжжя) ТУ ДБР ОСОБА_15 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ;
- ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави; 
- клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополь та м. Запоріжжя) ТУ ДБР ОСОБА_15 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 ;
- ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження; 
Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. 
Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню. 
Суд критично ставиться до твердження захисника ОСОБА_6 , що фактично під час судового розгляду не ідентифіковано та не встановлено, що саме ОСОБА_8 добровільно займав посаду, зазначену в обвинувальному акті.
Так, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10  зазначили, що вони особисто знайомі з ОСОБА_8 , який добровільно обійняв посаду у незаконному правоохоронному органі - патрульно-постової служби «Мелитопольского РУВД Главного управлення МВД в Запорожской области». 
Фактичним даними, що містяться протоколах про результати НРСД,огляду, які з урахуванням відсутності доказів, що підривають довіру до них, узгоджуються із встановленими судом обставинами вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. 
Судом обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_8 , не встановлено. 
При призначенні покарання ОСОБА_8 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину, особу обвинуваченого: раніше не судимого, має постійне місце мешкання, його вік та здоров`я (не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра). 
Враховуючи особистість ОСОБА_8 , конкретні обставини кримінального провадження, факт відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства - в місцях позбавлення волі. Суд вважає за необхідне ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах передбачене санкцією ч.2 ст.111 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_8 такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Крім того, санкцією ч.2 ст.111 КК України передбачено таке додаткове покарання як конфіскація майна. 
Згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Враховуючи, що на стадії досудового розслідуванні та під час судового розгляду встановлено майно, що належить обвинуваченому ОСОБА_8 , суд призначає останньому покарання у виді конфіскації всього його майна.
Відповідно до ч.2 стаття 55.ККУ України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, в органах влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях створених органами влади та місцевого самоврядування, суд враховує суд приходить до наступного. 
Так, ОСОБА_8 скоїв злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України. Обвинувачений своїми діями вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду. Виходячи з цього, суд приймає рішення про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які органах державної влади України.
Також, суд при прийняття рішення враховує правові висновки, викладені у постанові колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі №753/18479/16-к (провадження №51-520км18) та постанові колегії Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.06.2022 року по справі №171/869/21 (провадження №51-838км22) в частині можливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, з огляду на положення, передбачені ст. 55 КК України.
Відповідно до статті 54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Так, ОСОБА_8 перебував на посаді поліцейський відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області в званні старший сержант поліції
Рішень з приводу застосування, продовження, зміни запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_8 судом не приймалося. 
Процесуальні витрати, речові докази та цивільний позов у даному кримінальному провадженню відсутні. 
Керуючись ст.ст.297-1,323,369-371,374,376,395 КПК України, колегія суддів, - 

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, в органах влади, місцевого самоврядування та підприємствах, установах, організаціях створених органами влади та місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки, з позбавленням спеціального звання старший сержант поліції, з конфіскацією всього належного йому майна, 
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Судді           ОСОБА_1 

ОСОБА_2 

ОСОБА_3