ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/1708/25	Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О. 	
Провадження № 22-ц/817/441/26 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого — Гірського Б.О.
cуддів — Хоми М.В., Костіва О.З.
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №595/1708/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» від імені якого діє Чехун Юлія Віталіївна на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року (ухвалене суддею Содоморою Р.О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що 22 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 22.03.2025-100002084. 
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 12 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.03.2025 року, строком на 217 днів. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. 
Розрахунок денної процентної ставки: 0,84% = (21840/12000)/217 * 100%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – плата за надання Кредиту – 9% від суми Кредиту та дорівнює 1080 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 1080 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка 180 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
Вказували на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, у нього утворилась заборгованість у розмірі 39 840 грн., що складається із: 12 000 грн. – заборгованості по тілу кредиту; 18 600 грн. – заборгованості по процентах; 1 080 грн. – комісії за надання кредиту; 2 160 грн. – комісії за обслуговування; 6 000 – неустойки. 
Враховуючи наведене, просили стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість та судовий збір.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Споживчий центр» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Вважають, що рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, суд неналежним чином дослідив докази порушуючи норми матеріального та процесуального права.
Звертають увагу на те, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується листом ТОВ «УПР», з якого вбачається, що було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 22.03.2025 17:41:04 на суму 12 000 грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 688201253, призначення платежу: Видача за договором кредиту №22.03.2025-100002084.
Вказують на те, що відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до вищенаведених Постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача.
Вважають, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту надання кредитних коштів, фактично поклавши на позивача обов`язок подання доказів, які у позивача об`єктивно не існують та не можуть існувати з огляду на правову природу спірних правовідносин і законодавчо встановлені обмеження.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.
В силу положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 22.03.2025 року ОСОБА_1 підписав пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) №22.03.2025-100002084, заявку та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, що є невід`ємною частиною договору, які підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е981.
Відповідно до п.2.2 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті кредитодавця; заявка сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Згідно з п. 3.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах, які встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти (п.3.3 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)).
Відповідно до п.4.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-16ХХ-ХХХХ-9023.
Відповідно до п.п. 1-4 заявки, позичальнику надається кредит у розмірі 12 000 грн. строком на 217 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 24.10.2025 року.
П.5 заявки передбачено, що продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту /строку договору не передбачена.
Згідно з п.п. 6, 7 заявки, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших трьох чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Пунктом 8 заявки передбачено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 9% від суми кредиту та дорівнює 1080 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 1080 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом (п.9).
Відповідно до п. 12,13 денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,84% = (21840/12000)/217х100%. Проценти (економічна сутність – плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Пунктом 14 заявки передбачено графік платежів.
Відповідно до п. 17 заявки, неустойка – 180 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
22.03.2025 року відповідач ОСОБА_1 акцептував пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) №22.03.2025-100002084 від 22.03.2025 року, з якою попередньо уважно ознайомився, про що свідчить його електронний підпис НОМЕР_2 , проставлений у відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору (кредитної лінії) №22.03.2025-100002084 від 22.03.2025.
Також до позову додано Паспорт споживчого кредиту, який також містить умови кредитування та підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора А981.
04 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» - платіжна установа було укладено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» листом Вих.№1-1911 від 19.11.2025 року повідомило ТОВ «Споживчий Центр», що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Також зі змісту вказаного листа установлено, що між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та позивачем укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року. Відповідно до зазначеного договору 22.03.2025 року о 17 год. 41 хв. було здійснено переказ за договором № 22.03.2025-100002084 на картку № НОМЕР_1 в сумі 12 000 грн.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 22.03.2025-100002084 від 22 березня 2025 року у відповідача ОСОБА_1 за Договором виникла заборгованість в сумі 39 840 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 12 000 грн., процентами 18 600 грн., комісією за надання кредиту 1 080 грн., комісією за обслуговування кредиту 2 160 грн. та неустойкою 6 000 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту надання кредитних коштів відповідачу.
Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною першою статті 15 ЦК України, частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Оскільки ОСОБА_1 , уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі №463/9914/20 дійшов висновку, якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики.
Так, суд першої інстанції помилково виснував про те, що факт видачі кредитних коштів за договором доводиться виключно випискою по рахунку відповідача, яка є первинним банківським документом, не врахувавши, що позивач не є банком, а є фінансовою установою (п. 10 Положення №113 від 03.11.2021, п. 64 Положення №164 від 29.07.2022).
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що факт виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 12 000 грн відповідачу (позичальнику) підтверджується Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якого 22.03.2025 року о 17 год. 41 хв. було здійснено переказ за договором № 22.03.2025-100002084 на картку № 5355161160839023, номер транзакції в системі iPay.ua – 688201253.
Вищезазначений доказ є належним та підтверджує факт переказу грошових коштів відповідачу за даним кредитним договором.
Водночас відповідач не спростував факт отримання ним коштів за вищевказаним кредитним договором та належність йому зазначеної у договорі картки.
Доказів повернення кредитних коштів матеріали справи не містять.
Колегія суддів погоджується із заявленим позивачем розміром відсотків, оскільки такий відповідає умовам договору.
З урахуванням зазначеного, виходячи з умов договору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 22.03.2025-100002084 від 22.03.2025 року в сумі 30 600 грн. (12 000 грн. основний борг (тіло кредиту) та 18 600 грн. заборгованість по процентам).
Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 1 080 грн. та комісії за обслуговування у розмірі 2 160 грн.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Укладаючи кредитний договір сторони погодили сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту у розмірі 1 080 грн. Комісія за надання кредиту нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів (п. 8 Заявки кредитного договору).
Відповідно до п. 9 кредитного договору комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 1 080 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінету та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сплата позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1 080 грн. та комісії за обслуговування у розмірі 2 160 грн суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів» та не підлягає стягненню з відповідача.
Щодо вимог про стягнення неустойки в розмірі 6 000 грн.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1)в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2)в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3)у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Таким чином, враховуючи зміни, які були внесені в перехідні положення ЦК України, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення із відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 6 000 грн слід відмовити.
Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційна скарга ТОВ «Споживчий центр» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, за подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., за подання апеляційної скарги — 3 633,60 грн.
Ціна позову 39 840 грн.
Позов задоволено на суму 30 600 грн.
Відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 860, 58 грн. (30 600 х 2 422,40 / 39 840) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 2 790, 87 грн. (30 600 х 3 633,60 / 39 840) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» — задовольнити частково.
Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 січня 2026 року — скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ: 37356833, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А.) заборгованість за кредитним договором № 22.03.2025-100002084 від 22.03.2025 року в розмірі 30 600 грн., з яких 12 000 грн. основний борг (тіло кредиту) та 18 600 грн. заборгованість по процентам.
В задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ: 37356833, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А.) 1 860, 58 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 2 790, 87 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повна постанова складена 10 квітня 2026 року.

Головуючий:       Гірський Б.О. 

Судді:        Костів О.З.

Хома М.В.