Справа № 553/4918/22
Провадження № 1-кп/646/340/2026

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року          м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючий– суддя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого – ОСОБА_4 , 
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022221140000121 від 29.01.2022 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.04.1991 за частиною 2 статті 140 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки;
- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.07.1994 за частиною 1 статті 215-3, частиною 1 статті 194, статтею 42 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі статті 2 Закону України "Про амністію" звільнений від відбування покарання;
- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.04.1997 за частиною 2 статті 140, частиною 2 статті 143, частиною 2 статті 206, статті 42 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 4 роки;
- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2002 за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190, із застосуванням статті 70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки.
- вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.06.2005 за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 289, із застосуванням статті 70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 6 років. 04.02.2010 звільнений від відбування покарання;
- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.02.2011 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки;
- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.04.2011 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням статей 70, 71 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці. 13.11.2012 звільнений від відбування покарання.
- вироком Харківського районного суду Харківської області 15.08.2013 за частиною 2 статті 289, частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- вироком Золочівського районного суду Харківської області від 17.02.2016 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці 14 днів. На підставі частини 5 статті 72 зараховано у строк відбування покарання час тримання під вартою з 10.07.2013 по 17.02.2016.
- вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.05.2019 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки;
- вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.07.2019 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;
- вироком Орджонікідзевського районного суд м. Харкова від 18.05.2020 за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України, із застосуванням частин 1, 4 статті 70 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці 14 днів;
- вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.10.2022 за частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 7 років.
- вироком Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2025 частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України, із застосуванням частин 1, 4 статті 71 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 10 років, 
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 та частиною 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, 

ВСТАНОВИВ:

Судовим розглядом вказаного кримінального провадження встановлено наступне.
У період з 27.01.2022 по 28.01.2022 ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Заливна 4, зайшов до під`їзду № 1, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, з метою незаконного особистого збагачення, за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, піднявся на 16 поверх будинку та шляхом віджиму невстановленим предметом металевих дверцят електричного щитка, що є сховищем, проник до нього, звідки за допомогою кусачок зрізав та викрав кабель живлення ліфту ВВГнгд 5х6 0-0.66 ТУ У 31 3-200006134-033-2004, довжиною 50м, який належить ПАТ «Трест- Житлобуд-1», вартістю 6848 гривень. Після чого, ОСОБА_5 покинув місце скоєння злочину, обернувши викрадений кабель живлення на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ПАТ «Трест- Житлобуд-1» майнову шкоду на вищевказану суму. 
Крім того, продовжуючи реалізацію свого раніше виниклого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна в період з 31.01.2022 по 01.02.2022 ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Заливна 8-А, зайшов до під`їзду № 1, де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, з метою незаконного особистого збагачення, за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, піднявся на 7 поверх будинку та шляхом віджиму невстановленим предметом металевих дверцят електричного щитка, що є сховищем, проник до нього, звідки за допомогою кусачок зрізав та викрав кабель живлення ліфту ВВГнгд 5х6 0-0.66 ТУ У 31 3-200006134-033- 2004, довжиною 35м, який належить ПАТ «Трест Житлобуд-1», вартістю 4793,97 гривень. Після чого, ОСОБА_5 покинув місце скоєння злочину, обернувши викрадений кабель живлення на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ПАТ «Трест Житлобуд-1» майнову шкоду на вищевказану суму.
Також, в період з 06.02.2022 по 07.02.2022, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна знаходячись біля будинку, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Заливна 8-А, зайшов до під`їзду № 1, де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, з метою незаконного особистого збагачення, за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, піднявся на 15 поверх будинку та шляхом віджиму невстановленим предметом металевих дверцят електричного щитка, що є сховищем, проник до нього, звідки за допомогою кусачок зрізав та викрав кабель живлення ліфту ВВГнгд 5х6 0-0.66 ТУ У 31 3-200006134-033- 2004, довжиною 35м, який належить ПАТ «Трест Житлобуд-1», вартістю 2781, 90 гривень. Після чого, ОСОБА_5 покинув місце скоєння злочину, обернувши викрадений кабель живлення на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав ПАТ «Трест Житлобуд-1» майнову шкоду на вищевказану суму. 
Всього злочинними діями ОСОБА_5 завдав майнову шкоду ПАТ «Трест - Житлобуд-1» на суму 14423 гривні 87 копійок.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, тобто як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.
Крім того, в кінці квітня 2022 року, ОСОБА_5 будучи раніше судимим за скоєння корисливих злочинів, під час воєнного стану, оголошеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та введеного в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, ОСОБА_5 знаходячись біля будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно, з метою незаконного особистого збагачення, за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до вищевказаного будинку та шляхом віджиму вікна, проник до будинку та викрав телевізор марки «SAMSUNG», який належить потерпілому ОСОБА_6 , вартістю 17820 гривень. Після чого, ОСОБА_5 покинув місце скоєння злочину, обернувши вищевказаний телевізор на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у житло, тобто як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, не оспорював фактичних обставин справи.
Також у судовому засіданні обвинувачений пояснив суду, що розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, та шкодує про вчинене, готовий понести заслужене покарання.
Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.
Крім цього, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень - злочинів знайшла своє підтвердження у показаннях потерпілого та свідка, які були допитані у ході судового розгляду.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Потерпілий виявив сліди стороннього проникнення, а саме - пошкодження вікна, яке було віджате. Оглянувши приміщення, він встановив, що з будинку зник належний йому телевізор марки «SAMSUNG». Зазначений телевізор був справним, використовувався у побуті та мав для нього матеріальну цінність. З приводу обставин вчинення кримінального правопорушення пояснив, що особисто моменту вчинення крадіжки не бачив, однак за результатами проведеного досудового розслідування йому стало відомо, що до вказаного злочину причетний ОСОБА_5 . Крім того, потерпілий зазначив, що погоджується з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_5 , вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона, перебуваючи на посаді слідчого, здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , пояснила, що це була крадіжка телевізора та кабелів. ОСОБА_7 пояснила, що під час розслідування було проведено необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, збирання та перевірку доказів, а також встановлення причетності обвинуваченого до вчинення злочину. За результатами проведених заходів було зібрано достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Свідок також зазначила, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводилось з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства України, без істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б вплинути на повноту та об`єктивність розслідування або порушити права учасників провадження. Крім того, свідок підтвердила, що всі процесуальні документи складались належним чином, а учасникам кримінального провадження своєчасно роз`яснювались їхні права та обов`язки.
Дослідивши і перевіривши надані в ході судового розгляду показання потерпілого і свідка, які також є процесуальними джерелами доказів, суд дійшов висновку, що ці показання є конкретними та узгоджуються з сукупністю інших доказів, які судом покладено у вирок.
Потерпілий та свідок були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів і підстав сумніватися у показах даних осіб суд не вбачає.
Окрім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, які суд вважає належними та допустимими, а саме: 
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 28.01.2022;
- протоколом огляду місця події від 28.01.2022 проведеного за адресою м. Харків, вул. Заливна, 4 та додатком до огляду місця події від 28.01.2022 (фото № 1 та фото № 2);
- заявою ОСОБА_8 від 01.02.2022;
- протоколом огляду місця події від 01.02.2022 проведеного за адресою м. Харків, вул. Заливна, 8-А та додатком до огляду місця події від 01.02.2022 (фото № 1 та фото № 2);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.02.2022;
- протоколом огляду місця події від 07.02.2022 проведеного за адресою м. Харків, вул. Заливна, 8-А та додатком до огляду місця події від 07.02.2022 (фото № 1 та фото № 2);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 08.04.2022;
- заявою ОСОБА_9 ;
- протоколом огляду місця події від 08.04.2022 проведеного за адресою м. Харків, вул. Заводська, 14 та додатком до огляду місця події від 08.04.2022 (фото № 1, фото № 2, фото № 3, фото № 4, фото № 5 та фото № 6);
- гарантійним талоном № ЕМ-000341864 від 04.11.2021 та товарним чеком № ЕМ-000341864 від 04.11.2021;
- закупочним актом, датованим 04.2022;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2022 та довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.05.2022;
- балансовою довідкою, актом інвентаризації та видатковою накладною № 106 від 14.01.2022, наданими ПАТ «Трест Житлобуд-1»;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.07.2022 та довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.07.2022;
- протоколом огляду місця події від 22.07.2022 проведеного за адресою м. Харків, вул. Азербайджанська, 13;
- постановою про визнання та приєднання предметів як речових доказів від 22.07.2022;
- постановою про визнання потерпілим юридичну особу від 27.07.2022 та постановою про залучення представника потерпілого від 27.07.2022;
- балансовою довідкою, актом інвентаризації та видатковою накладною № 3923 від 09.12.2021, наданими ПАТ «Трест Житлобуд-1»;
- висновком експерта № СЕ-19/121-22/5489-ТВ від 10.06.2022 та довідкою про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 10.06.2022 № СЕ-19/121-22/5489-ТВ;
- клопотанням про арешт майна від 25.07.2022;
- копією ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 26.07.2022 (справа № 553/2803/22, провадження № 1-кс/553/728/2022);
- довідкою від 26.07.2022 та актами зважування від 26.07.2022;
- протоколом огляду предметів від 29.07.2022 та додатком до протоколу огляду предметів від 29.07.2022 (фото № 1, фото № 2, фото № 3, фото № 4, фото № 5, фото № 6, фото № 7, фото № 8, фото № 9, фото № 10, фото № 11 та фото № 12);
- висновком експерта № СЕ-19/121-22/9468-ТВ від 09.08.2022 та довідкою про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 09.08.2022 № СЕ-19/121-22/9468-ТВ;
- висновком експерта № СЕ-19/121-22/9467-ТВ від 16.08.2022 та довідкою про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 16.08.2022 № СЕ-19/121-22/9467-ТВ;
- висновком експерта № СЕ-19/121-22/9469-ТВ від 16.08.2022 та довідкою про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 16.08.2022 № СЕ-19/121-22/9469-ТВ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2022 та довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2022;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2022 та довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2022;
- квитанціями № 1743 та № 1744 від 25.08.2022 про прийняття вилученого предмета по кримінальному провадженню № 12022221140000121;
- копією ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 02.09.2022 (справа № 553/2803/22, провадження № 1-кс/553/967/2022);
- копією ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15.09.2022 (справа № 553/2803/22, провадження № 1-кс/553/1129/2022);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2022 за адресами м. Харків вул. Заливна, 4 та 8А, АДРЕСА_2 , додаток до слідчого експерименту від 21.09.2022 за адресами АДРЕСА_3 та 8А, АДРЕСА_2 – DVD диск марки «Alerus» 4.7 GB/120 min та ілюстративний матеріал до слідчого експерименту від 21.09.2022 за адресами АДРЕСА_3 та 8А, АДРЕСА_2 (фото № 1, фото № 2, фото № 3, фото № 4, фото № 5, фото № 6, фото № 7, фото № 8, фото № 9, фото № 10, фото № 11, фото № 12, фото № 13, фото № 14 та фото № 15). 
Підстави ставити під сумнів вказані вище показання та документи відсутні, всі вони узгоджуються між собою, є належними, допустимими, достовірними доказами, та не викликають сумнівів у суду.
Отже, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
За обставин того, що ОСОБА_5 у судовому провадженні визнав свою провину в повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження відповідно до положень, передбачених ст. 349 КПК України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.03.2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вказано, що дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
Під час судового розгляду та дослідження доказів, ОСОБА_5 визнав вину у пред`явленому обвинуваченні повністю, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Судом проведений допит обвинуваченого, потерпілого та свідка, дослідження письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого уточненого обвинувачення, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведеною у повному обсязі, а тому його дії слід кваліфікувати за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч. 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 6 статті 12 Кримінального кодексу України, кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченому є тяжкими злочинами, за які в разі визнання його винуватим, передбачено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт НОМЕР_1 , орган видачі 6313, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання, обвинуваченому відповідно до положень статті 66 Кримінального кодексу України, є його щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, суд визнає рецидив злочинів.
Призначене покарання має відповідати характеру протиправних діянь, їх небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його подальшу кримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно з роз`ясненнями у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Також необхідно врахувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права – є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, підвищену суспільну небезпеку діянь, обставини справи, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, суд приходить до висновку, що його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе лише за умови призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
З урахуванням наведеного, позицій учасників провадження, висловлених у судових дебатах, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України — у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 4 ст. 185 КК України — у виді позбавлення волі на строк шість років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд визначає покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.
Разом з тим, судом встановлено, що інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення у даному кримінальному провадженні були вчинені обвинуваченим до ухвалення попереднього вироку Зміївським районним судом Харківської області від 01.09.2025. Вказаний вирок відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду набрав законної сили 28.01.2026. 
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України - за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
У зв`язку з цим, суд призначає остаточне покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з зарахуванням частини відбутого покарання, призначеного попереднім вироком.
Призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільні позови не заявлялися.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягають скасуванню.
Належні підтверджені процесуальні витрати у справі складають 3020,48 грн за проведення судових експертиз: №СЕ-19/121-22/5489-ТВ від 10.06.2022 – 755,12 грн; №СЕ-19/121-22/9468-ТВ від 09.08.2022 – 755,12 грн; №СЕ-19/121-22/9467-ТВ від 16.08.2022 – 755,12 грн; №СЕ-19/121-22/9469-ТВ від 16.08.2022 – 755,12 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання: 
- за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України - у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
На підставі частини 1 статті 70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим покаранням, призначеним за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2025, остаточно призначити  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.
На підставі частини 4 статті 70 КК України у строк призначеного покарання ОСОБА_5 зарахувати покарання, відбуте за попереднім вироком Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2025, а саме - з 28.01.2026 до дня набрання даним вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на проведення експертиз:
№СЕ-19/121-22/5489-ТВ від 10.06.2022 – 755,12 грн;
№СЕ-19/121-22/9468-ТВ від 09.08.2022 – 755,12 грн;
№СЕ-19/121-22/9467-ТВ від 16.08.2022 – 755,12 грн;
№СЕ-19/121-22/9469-ТВ від 16.08.2022 – 755,12 грн;
а всього у розмірі 3020 (три тисячі двадцять) гривень 48 копійок.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15.09.2024, після набрання вироком законної сили - скасувати.
Речові докази по справі: кабель живлення довжиною приблизно 27 см 5 мм, метал (мідь) вагою приблизно 2 кг 700 г, які поміщено до пакету білого кольору, опечатано та скріплено підписами двох понятих та слідчого; метал (мідь) вагою приблизно 250 г, який поміщено до пакету білого кольору, опечатано та скріплено підписами двох понятих та слідчого; метал (мідь) вагою приблизно 350 г, який поміщено до пакету білого кольору, опечатано та скріплено підписами двох понятих та слідчого, що було вилучено під час проведення огляду місця події 22.07.2022 за адресою: м. Харків, вул. Азербайджанська 13 – повернути власнику ПАТ «Трест-Житлобуд-1».
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя            ОСОБА_1