ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" січня 2026 р. Справа№ 910/4635/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Тищенко А.І. 

при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2025
у справі № 910/4635/25 (суддя О.В. Гулевець)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автономні енергетичні системи України»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення 3 651 132, 37 грн,
за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Автономні енергетичні системи України» (далі також - Товариством) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі також - Гарантований покупець) про стягнення 4 988 711,23 грн, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором №1765/01 від 28.12.2019.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 у справі № 910/4635/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автономні енергетичні системи України» заборгованість у розмірі 3 339 322,63 грн, 3 % річних у розмірі 61 685, 81 грн, інфляційні втрати у розмірі 250 123, 93 грн та судовий збір у розмірі 43 813,59 грн. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Автономні енергетичні системи України» з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 24 833, 90 грн, сплаченого на підставі платіжної інструкції №1259 від 03.04.2025.
Рішення суду вмотивовано нормами статей 11, 96, 509, 525, 526, 530, 551, 610, 625, 626, 628, 692, 714 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України), статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», статей 233, 275 Господарського кодексу України (далі також - ГК України), пунктів 1.3, 10.1, 10.4, 11.1 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 26.04.2019 № 641 (далі також - Порядок №641) та встановленими судом обставинами наявності між сторонами договірних відносин, належним виконанням Товариством зобов`язань щодо продажу електричної енергії та неналежним виконанням Гарантованим покупцем зобов`язань щодо своєчасної оплати придбаної за договором електричної енергії. Судом відмовлено у задоволенні поданого клопотання про зменшення заявлених до стягнення 3% річних. Судом зауважено, що Гарантованим покупцем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості випадку, невідповідності розміру відсотків наслідкам порушення.
Клопотання про зменшення розміру інфляційних втрат судом першої інстанції залишено без задоволення, оскільки законодавством не передбачена можливість зменшення заявлених сум інфляційних втрат.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Гарантований покупець вказує, що оскаржуване рішення суду ухвалено з неповним дотриманням норм матеріального права, а саме, статей 11, 509, 530 ЦК України, 174, 193 ГК України, частини першої статті 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статей 19, 92, 129, 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, а також процесуального права, а саме, статей 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України).
Судом першої інстанції не враховано документи первісного обліку господарських зобов`язань, не надано оцінки п. 11.4 Порядку №641, не враховано обставини, що надають суду право на зменшення розміру заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 у справі № 910/4635/25 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
03.09.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 у справі № 910/4635/25 та призначено розгляд апеляційної скарги на 23.10.2025. Товариству з обмеженою відповідальністю «Автономні енергетичні системи України» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 26.09.2025. Ухвалою суду також витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4635/25.
18.09.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
06.11.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі. 
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025, 13.11.2025 та від 18.12.2025 у розгляді апеляційної скарги оголошувалась перерви. Згідно з ухвалою суду від 18.12.2025, перерву оголошено до 29.01.2026.
У судовому засіданні 29.01.2026 представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення від 15.07.2025 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Автономні енергетичні системи України» висловив заперечення проти апеляційної скарги, вказуючи на безпідставність доводів та вимог, викладених у скарзі, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду у справі - залишити без змін.
29.01.2026 у судовому засіданні колегією суддів було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець», відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Державне підприємство «Гарантований покупець» є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії на провадження діяльності зі здійснення функцій гарантованого покупця, у відповідності до Закону України «Про ринок електричної енергії» зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, а також у виробників за аукціонною ціною та виконувати інші функції, визначені законодавством. 
28.12.2019 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - Гарантований покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автономні енергетичні системи України» (далі - виробник за «зеленим» тарифом, позивач) укладено договір № 1765/01, відповідно до умов якого виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується, продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 26.04.2019 № 641 (надалі - Порядок).
Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за «зеленим» тарифом у балансуючій групі виробників за «зеленим» тарифом (п. 2.2 договору).
Виробник за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у національній валюті України (п. 2.4 договору).
Відповідно до п. 3.1. договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.
Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 договору).
Згідно з п. 3.3. договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.
Відповідно до п. 4.1. договору, виробник за «зеленим» тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього договору.
За умовами п. 4.5. договору, Гарантований покупець зобов`язаний, зокрема, купувати у виробника за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб, а також у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у виробника за «зеленим» тарифом електричну енергію.
05.02.2024 між сторонами укладена Додаткова угода №1763/07/24 до договору №1765/01 від 28.12.2019, якою змінено глави 1-8 договору № 1972/02/24 від 19.07.2021 главами 1-9 договору.
Згідно з п. 1.1 договору, в редакції Додаткової угоди № 1763/07/24 від 05.02.2024, за цим договором продавець зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи Гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 2.1 договору, в редакції Додаткової угоди № 1763/07/24 від 05.02.2024, сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законами України «Про ринок електричної енергії», «Про альтернативні джерела енергії», Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 14 №308, договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця та керуються їх положеннями і положеннями чинного законодавства України при виконанні цього договору.
Згідно п. 2.2 договору, в редакції Додаткової угоди № 1763/07/24 від 05.02.2024, купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови включення генеруючих установок продавця до балансуючої групи гарантованого покупця.
Пунктом 2.3. договору, в редакції Додаткової угоди № 1763/07/24 від 05.02.2024 визначено, що продавець здійснює продаж електричної енергії гарантованому покупцю за встановленим Регулятором для кожної генеруючої одиниці «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього, та іншими цінами, у випадках, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» та Порядком, у національній валюті України.
Відповідно п. 2.4 договору, в редакції Додаткової угоди № 1763/07/24 від 05.02.2024, вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Порядку.
Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до Порядку (п. 3.1 договору, в редакції Додаткової угоди, в редакції Додаткової угоди № 1763/07/24 від 05.02.2024).
За умовами п. 3.2 договору, в редакції Додаткової угоди № 1763/07/24 від 05.02.2024, розрахунок за куплену гарантованим покупцем електричну енергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця, з урахуванням ПДВ. Гарантований покупець та продавець при виникненні взаємної однорідної заборгованості мають право за взаємною згодою проводити зарахування зустрічних однорідних вимог, що оформлюється сторонами в установленому законодавством порядку.
У пункті 3.3 договору, в редакції Додаткової угоди № 1763/07/24 від 05.02.2024, визначено, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюються відповідно до Порядку.
Відповідно до п. 3.4 договору, в редакції Додаткової угоди №1763/07/24 від 05.02.2024, у випадку здійснення гарантованим покупцем оплати першої/другої декади розрахункового місяця за відпущену електричну енергію продавцем понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії продавець повертає на рахунок гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання продавцем підписаного акта купівлі-продажу електричної енергії (акта коригування до акта купівлі-продажу електричної енергії) за відповідний розрахунковий період.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (п. 7.4 договору в редакції Додаткової угоди № 1763/07/24 від 05.02.2024).
На виконання умов договору в періоди: з вересня 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по липень 2023 року, за вересень 2023 року, з лютого 2024 року по квітень 2024 року, з липня 2024 року по грудень 2024 року включно позивач поставив відповідачеві електричну енергію на загальну суму 88129176,52 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії: за вересень 2022 року від 30.09.2022 на суму 3 315 585, 44 грн.; за жовтень 2022 року від 31.10.2022 на суму 3 746 837, 15 грн.; за листопад 2022 року від 30.11.2022 на суму 1 350 411, 26 грн.; за грудень 2022 року від 31.12.2022 на суму 1106547, 46 грн.; за лютий 2023 року від 28.02.2023 на суму 2 735 971, 31 грн.; за березень 2023 року від 31.03.2023 на суму 4 062 031, 13 грн.; за квітень 2023 року від 30.04.2023 на суму 3145348, 80 грн.; за травень 2023 року від 31.05.2023 на суму 6 437 092, 03 грн.; за червень 2023 року від 30.06.2023 на суму 6 751 483, 44 грн.; за липень 2023 року від 31.07.2023 на суму 6 996 416, 83 грн.; за вересень 2023 року від 30.09.2023 на суму 6 083 982, 53 грн.; за лютий 2024 року від 29.02.2024 на суму 2 271 591, 94 грн.; за лютий 2024 року від 14.11.2024 на суму 946,73 грн., за березень 2024 року від 31.03.2024 на суму 4 382 292,16 грн.; за квітень 2024 року від 30.04.2024 на суму 6481133,35 грн.; за липень 2024 року від 31.07.2024 на суму 8166149,21 грн.; за серпень 2024 року від 31.08.2024 на суму 7 534 023, 76 грн.; за вересень 2024 року від 30.09.2024 на суму 6 404 164,18 грн.; за жовтень 2024 року від 31.10.2024 на суму 4 114 742,51 грн.; за листопад 2024 року від 30.11.2024 на суму 2 246 334, 26 грн.; за грудень 2024 року від 31.12.2024 на суму 774 295,42 грн, та підписаним сторонами актом коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року від 30.04.2024 на суму 21795,63 грн.
Предметом спору у справі, що переглядається, є вимога Товариства про стягнення заборгованості за поставлену за «зеленим тарифом» електричну енергію у розмірі 3 339 322,63 грн, а також стягнення нарахованих у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання - 3% річних у розмірі 61 685,81 грн та інфляційних втрат в розмірі 250 123,93 грн.
Заперечуючи проти позовних вимог, Гарантований покупець, посилаючись на п. 11.4 Порядку № 641, вказує на те, що зобов`язання з оплати придбаної за договором електричної енергії не виникло у зв`язку з наявністю заборгованості НЕК «Укренеpгo» перед Гарантованим покупцем. 
Також, оскільки Товариство має заборгованість перед Гарантованим покупцем за договором за договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця № 529/07/24, а тому в силу положень підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП № 332, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 13 706 303,10 грн задоволенню не підлягають.
Відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу виключає задоволення і похідних позовних вимог, а саме, щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Такі ж доводи викладені Гарантованим покупцем у поданій ним апеляційній скарзі.
Суд першої інстанції, розглядаючи спір, дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Спірні правовідносини щодо стягнення боргу за поставлену електричну енергію, регулюються нормами Цивільного Кодексу України та Господарського кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Порядку купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії затвердженого постановою від 26.04.2019 №641 (надалі - Порядок №641).
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України, чинного на момент розгляду спору між сторонами, встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Відповідно до п. 1.3 Порядку (в редакції чинній до 26.01.2024) виробник за «зеленим» тарифом - суб`єкт господарювання, що здійснює виробництво електричної енергії із використанням альтернативних джерел енергії та продаж електричної енергії гарантованому покупцю за «зеленим» тарифом відповідно до укладеного між ними договору.
У відповідності до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» Гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.
Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівля-продаж такої електричної енергії за «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено «зелений» тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії «зеленого» тарифу.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Державним підприємством «Гарантований покупець» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автономні енергетичні системи України» укладено договір № 1765/01 від 28.01.2019, відповідно до умов якого виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 26.04.2019 № 641.
Матеріалами справи також підтверджується, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу електричну енергію на загальну суму 88 129 176,52 грн за періоди: з вересня 2022 року по грудень 2022 року, з лютого 2023 року по липень 2023 року, за вересень 2023 року, з лютого 2024 року по квітень 2024 року, з липня 2024 року по грудень 2024 року включно, що підтверджується підписаним сторонами актами купівлі-продажу електроенергії: за вересень 2022 року від 30.09.2022 на суму 3 315 585, 44 грн.; за жовтень 2022 року від 31.10.2022 на суму 3 746 837, 15 грн.; за листопад 2022 року від 30.11.2022 на суму 1 350 411, 26 грн.; за грудень 2022 року від 31.12.2022 на суму 1 106 547, 46 грн.; за лютий 2023 року від 28.02.2023 на суму 2 735 971, 31 грн.; за березень 2023 року від 31.03.2023 на суму 4 062 031, 13 грн.; за квітень 2023 року від 30.04.2023 на суму 3 145 348, 80 грн.; за травень 2023 року від 31.05.2023 на суму 6 437 092, 03 грн.; за червень 2023 року від 30.06.2023 на суму 6 751 483, 44 грн.; за липень 2023 року від 31.07.2023 на суму 6 996 416, 83 грн.; за вересень 2023 року від 30.09.2023 на суму 6 083 982, 53 грн.; за лютий 2024 року від 29.02.2024 на суму 2 271 591, 94 грн.; за лютий 2024 року від 14.11.2024 на суму 946, 73 грн., за березень 2024 року від 31.03.2024 на суму 4 382 292, 16 грн.; за квітень 2024 року від 30.04.2024 на суму 6 481 133, 35 грн.; за липень 2024 року від 31.07.2024 на суму 8 166 149, 21 грн.; за серпень 2024 року від 31.08.2024 на суму 7 534 023, 76 грн.; за вересень 2024 року від 30.09.2024 на суму 6 404 164, 18 грн.; за жовтень 2024 року від 31.10.2024 на суму 4 114 742, 51 грн.; за листопад 2024 року від 30.11.2024 на суму 2 246 334, 26 грн.; за грудень 2024 року від 31.12.2024 на суму 774 295, 42 грн, та підписаним сторонами актом коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року від 30.04.2024 на суму 21 795, 63 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
За нормою ч. 5 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.
Згідно з п. 10.1 Порядку (в редакції чинній до 26.01.2024) до 15 числа (включно) розрахункового місяця Гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
До 25 числа (включно) розрахункового місяця Гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.
Пунктом 10.4 Порядку (у редакції чинній до 26.01.2024) передбачено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, Гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
Поряд з тим, 26.01.2024 у Порядок №641 НКРЕКП було внесено зміни, згідно з пунктом 11.1 Порядку (у редакції чинній з 26.01.2024) Гарантований покупець, не пізніше п`ятого дня після закінчення першої та другої декад розрахункового місяця, за рахунок коштів, отриманих відповідно до пункту 14.2 глави 14 цього Порядку та коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами, здійснює оплату продавцям за «зеленим» тарифом в обсязі, пропорційно відпуску електричної енергії генеруючими одиницями за 10/20 діб.
Гарантований покупець після отримання фактичних даних щодо обсягу відпуску/відбору електричної енергії за розрахунковий місяць, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавців за «зеленим» тарифом перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію, з суми коштів, отриманих гарантованим покупцем за реалізовану електричну енергію за результатами торгової діяльності на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами за третю декаду розрахункового місяця, крім залишку коштів, необхідних для забезпечення господарської діяльності гарантованого покупця, передбачених кошторисом на розрахунковий місяць, здійснює доплату продавцям за «зеленим» тарифом за розрахунковий місяць пропорційно вартості купленої товарної продукції.
Якщо здійснення авансового платежу/доплати припадає на вихідний або святковий день, Гарантований покупець здійснює оплату продавцю не пізніше наступного робочого дня.
У випадку здійснення гарантованим покупцем оплати першої/другої декади розрахункового місяця за відпущену електричну енергію продавцем понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії продавець за «зеленим» тарифом повертає на рахунок гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання продавцем підписаного акта купівлі-продажу (акта коригування купівлі-продажу) за відповідний розрахунковий період.
Відповідно до пункту 11.4 Порядку (у редакції чинній з 26.01.2024) відповідач забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
Договір відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.04.2024 № 858 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у січні 2023 року, лютому 2023 року, липні 2023 року, серпні 2023 року та вересні 2023 року.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 08.05.2024 № 896 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у грудні 2022 року, березні - червні 2023 року, у листопаді 2023 року та у грудні 2023 року.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 15.05.2024 № 946 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні - листопаді 2022 року, у жовтні 2023 року.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 18.12.2024 № 2146 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у лютому 2024 року, у березні 2024 року.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.12.2024 № 2418 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні 2024 року.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 21.01.2025 № 76 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2024 року.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 11.02.2025 № 193 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у квітні 2024 року, у серпні 2024 року.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 18.02.2025 № 247 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у жовтні 2024 року, у листопаді 2024 року.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 25.02.2025 № 285 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у грудні 2024 року.
З огляду на встановлені договором строки оплати та враховуючи норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Підприємство було зобов`язане здійснити оплату відпущеної йому електричної енергії за січень 2023 року, лютий 2023 року, липень 2023 року, серпень 2023 року та вересень 2023 року у строк до 03.05.2024 (включно); за грудень 2022 року та березень - червень 2023 року у строк до 14.05.2024 (включно); за вересень - листопад 2022 року та за жовтень 2023 року у строк до 22.05.2024 (включно); за лютий 2024 року та березень 2024 року у строк до 27.12.2024; за вересень 2024 року у строк до 07.01.2025 (включно); за липень 2024 року у строк до 28.01.2025 (включно); за квітень 2024 року та серпень 2024 року в строк до 18.02.2025 (включно); за жовтень та листопад 2024 року у строк до 25.02.2025 (включно); за грудень 2024 року у строк до 05.03.2025 (включно).
Отже, з огляду на встановлений порядок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк оплати за електричну енергію є таким, що настав.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується Гарантованим покупцем, заборгованість Гарантованого покупця перед Товариством становить 3339322,63 грн.
Серед іншого, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Гарантований покупець посилався на п. 11.4 Порядку №641 та те, що порушення Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» зобов`язань щодо оплати вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом, виключає фактичну можливість здійснення повних розрахунків відповідача з постачальниками та виробниками.
Відповідно до п. 11.4. Порядку №641, Гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Як унормовано ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, та відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договором №1765/01 від 28.12.2019 саме на Гарантованого покупця покладено обов`язок здійснювати оплату відпущеної електричної енергії, виробленої продавцем за «зеленим» тарифом, а також відповідно до Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКЕКП від 26.04.2019 № 641.
Отже, між Товариством та Гарантованим покупцем виникли господарські відносини, а приписи ЦК України та ГК України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань.
Нормами ч. 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України встановлено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
Окрім того, ст.1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.
Відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та «Бакалов проти України». Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018 у справі № 910/15430/16, від 27.04.2018 у справі № 910/313/17, від 02.05.2018 у справі № 910/3816/16 та від 19.08.2021 у справі № 910/11889/20.
Верховний Суд у постанові від 19.08.2021 у справі № 910/11889/20 зазначив ані умовами договору, ані положеннями Порядку №641 обов`язок гарантованого покупця з оплати вартості купленої у виробника електричної енергії не ставиться в залежність від виконання ПАТ «НЕК «Укренерго» своїх зобов`язань перед гарантованим покупцем, тому недодержання своїх обов`язків ПАТ «НЕК «Укренерго» не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань з оплати вартості обсягу придбаної електричної енергії за «зеленим» тарифом.
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 910/13034/20.
Отже, посилання Гарантованого покупця на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, мотивовано залишено судом першої інстанції поза увагою, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення Гарантованого покупця від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за «зеленим тарифом».
З цих же підстав колегія суддів відхиляє аналогічні доводи Гарантованого покупця, викладені у апеляційній скарзі.
Безпідставними є посилання Гарантованого покупця на підпункт 13 пункту 1 постанови НКРЕКП №332, як на спростування наявності у нього основного боргу за придбану електричну енергію.
Так, 03.04.2024 НКРЕКП прийнято постанову № 652 «Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану».
У результаті внесення змін абз. 3 підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» викладено у такій редакції:
«Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення».
Разом з тим, як правильно зауважено у відзиві на апеляційну скаргу, це положення не містить процедури реалізації Гарантованим покупцем права на зменшення рівня розрахунків або ж посилань на норми законодавства, якими така процедура була б урегульована.
Зазначене положення постанови НКРЕКП також не передбачає автоматичного зменшення розрахунків, а лише надає Гарантованому покупцеві право на такі дії, яке має бути реалізовано у відповідності до належної процедури та у межах законодавства.
Враховуючи викладене та оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення Гарантованим покупцем дій, направлених на виконання абз. 3 підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332, суд першої інстанції мотивовано відхилив посилання Гарантованого покупця на норму абз. 3 підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332.
З цих же підстав, колегія суддів відхиляє аналогічні доводи апеляційної скарги Гарантованого покупця.
З огляду на те, що під час апеляційного провадження було підтверджено наявність заборгованості у Гарантованого покупця перед Товариством у розмірі 3 339 322,63 грн, враховуючи відсутність доказів оплати суми основного боргу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання, Товариством також заявлено вимоги про стягнення з Гарантованого покупця 3% річних у розмірі 61 685,81 грн та інфляційних втрат у розмірі 250 123,93 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Передбачені цими нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. 
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Перевіривши виконаний Товариством розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розрахунки є арифметично правильними, відповідають умовам договору та вимогам законодавства. Товариством правильно визначено базу для нарахування 3% річних та інфляційних втрат та застосовано індекси інфляції, розраховані та встановлені Державною службою статистики України. 
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів визнає безпідставними доводи Гарантованого покупця про неправильне застосування Товариством під час виконання розрахунку інфляційних втрат показника індексу споживчих цін.
Так, у апеляційній скарзі Гарантований покупець зауважує, що всупереч правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.07.2023 у справі №910/5349/22, Товариство використало коефіцієнт 1,14448839, тобто незаокруглений до десяткового числа після коми. Однак, із доданого до позовної заяви та до додаткових пояснень, наданих на вимогу колегії суддів, - розрахунку убачається, що під час такого розрахунку Товариством використано коефіцієнт індексу інфляції із заокругленням до десяткового знака після коми, а саме: 102,2 (червень 2024 року), 100,0 (липень 2024 року), 100,6 (серпень 2024 року), 101,5 (вересень 2024 року) тощо.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
У апеляційній скарзі Гарантованим покупцем також зауважено на неправильному застосуванні судом першої інстанції ч. 2 ст. 625 ЦК України у сукупності зі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України та без урахування правової позиції, викладеної у постанові від 15.09.2020 у справі №902/417/18 під час розгляду клопотань Гарантованого покупця про зменшення розміру заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат до мінімального рівня.
Оцінивши ці доводи, колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими.
Так, згідно із ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Інфляційні втрати та відсотки річні не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, у зв`язку з знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та користування цими коштами (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, від 22.02.2022 у справі № 924/441/20).
Водночас, у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №924/441/20 суд звертав увагу на необхідність врахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та зазначав, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не було спростовано у поданій Гарантованим покупцем апеляційній скарзі, Гарантованим покупцем у заявленому клопотанні про зменшення 3% річних належним чином не обґрунтовано та не надано належних доказів в підтвердження існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру 3% річних, а також поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості випадку, невідповідності розміру відсотків наслідкам порушення тощо.
Обґрунтування необхідності зменшення заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат зводиться виключно до того, що Гарантований покупець є визначеним Кабінетом Міністрів України суб`єктом господарювання державного сектора економіки для виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії, на якого покладено спеціальний обов`язок із забезпечення збільшення частки електричної енергії з альтернативних джерел енергії, тому стягнення передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України грошових сум значно утруднить виконання покладених на нього спеціальним законом зобов`язань.
Однак, як правильно оцінено судом першої інстанції, ці обставини не є достатніми для обмеження Товариства у його праві, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Враховуючи викладене, а також оскільки законодавством не передбачена можливість зменшення заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотань Гарантованого покупця про зменшення заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець», колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Колегія суддів також враховує доводи відзиву на апеляційну скаргу у тій мірі, у якій вони узгоджуються з висновками суду апеляційної інстанції, зробленими за наслідками розгляду апеляційної скарги.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника - Державне підприємство «Гарантований покупець».
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 у справі №910/4635/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2025 у справі №910/4635/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/4635/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 24.02.2026. 

Головуючий суддя А.О. Мальченко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко