Справа № 214/411/26
2/214/2333/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
заочне
08 квітня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу у Дніпропетровській області у складі:
головуючого судді - Гриня Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання – Гайдученко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначив, що 08.03.2025 року між ТОВ «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №174284 на суму 13334,00 грн. Відповідно до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» (клієнт), Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 станом на час звернення з позовом становить 21641,04 грн, з яких: 13334 грн заборгованість по тілу кредиту, 7806,04 грн заборгованість за відсотками, 501,00 грн.
У зв`язку з чим, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 23441,04 грн, судові витрати в розмірі 2422,40 грн, та витрати за правничу правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Ухвалою суду від 03.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в тексті позовної заяви просив розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, не повідомила причини неявки, відзиву не подала.
На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 08.03.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №174284, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 2.6. Договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній п. 2.2.1. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (п. 2.1. Договору).
Пунктом 2.2.1. Договору визначено суму кредиту 13334 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 10000 грн. на картку позичальника № НОМЕР_1 у національній валюті; у розмірі 3333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5. індивідуальної частини.
Пунктом 2.5.Договору визначено комісію за надання кредиту, яка складає 3333,50 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це не передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини.
Згідно п. 2.6. Договору загальний строк кредитування за цим Договором становить 84 днів з 08.03.2025 (дата надання кредиту) по 31.05.2025.
Пунктом 2.7.1. Договору визначено денну процентну ставку у розмірі 0,9051% в день.
Згідно графіку платежів за кредитним договором №174284 від 08.03.2025 загальна вартість кредиту становить 11145,54 грн., що складається із суми кредиту за договором 13514,00 грн., проценти за користування кредитом 8441,99 грн., платежі за обслуговування кредитної заборгованості 7,00 грн., платежі за комісією за надання кредиту 3513,64 грн.
Згідно п. 2.2.1. Договору про споживчий кредит №174284 від 08.03.2025 номер картки НОМЕР_1 був указаний як рахунок для отримання кредитних коштів.
З розрахунку заборгованості по договору №174284 від 08.03.2025 вбачається, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» нараховано відсотки за період з 08.03.2025 по 31.05.2025 у сумі 7806,04 грн (а.с.93-94).
Відповідно до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» (клієнт), Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п.2.1 Договору факторингу) (а.с.77-81 з додатками).
Згідно п. 4.1. договору факторингу Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі, встановленій у відповідному Додатку.
Згідно витягу з реєстру прав вимог №5 від 05.08.2025 до договору факторингу №1 та акту приймання-передачі реєстру прав вимоги №5 від 05.08.2025 до договору факторингу 1 до позивача перейшло право вимоги до відповідача (а.с.87,90).
З виписки з особового рахунку за кредитним договором №174284 від 08.03.2025 вбачається, що заборгованість відповідача перед ТОВ «Юніт Капітал» станом на 01.11.2025 за кредитним договором №174284 від 08.03.2025 не погашена, залишок заборгованості складає 23441,04 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 13334,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 7806,04 грн., заборгованість за комісією 501,00 грн (а.с.96).
Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідач належним чином умови договору не виконував, кредитні кошти позивачу не повернені.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у сумі 13334,00 грн., однак, як встановлено під час розгляду справи, згідно умов договору про споживчий кредит №174284 вбачається, що сума кредиту становить 13334,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладання Договору в наступному порядку: у розмірі 10000 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №172259 від 21.02.2025 укладеним з кредитодавцем; у розмірі 10000 грн. на картку позичальника № НОМЕР_1 у національній валюті; у розмірі 3333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5. індивідуальної частини.
Також у матеріалах справи наявна відповідь на ухвалу про витребування доказів за №Е-2240-В від 04.03.2026, відповідно до змісту якої АТ «Універсал Банк» підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 , банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 . У період з 08.03.2025 по 13.03.2025 було зарахування коштів у сумі 10000,00 грн (а.с.151).
Отже, позивачем враховано в суму заборгованості за тілом кредиту комісію, передбачену п. 2.5. Договору у сумі 333,50 грн та суму 10000 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №174284 від 08.03.2025.
Як було встановлено судом, п. 2.5. Договору про споживчий кредит визначено сплату комісії за надання кредиту сумі 3333,50 грн, яка нараховується за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це не передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10 січня 2024 року, справа №727/5461/23, провадження № 61-17096св23.
Судом установлено, що умовами Договору про споживчий кредит №174284 від 08.03.2025 визначено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 25,00% від суми кредиту, що становить 3333,50 грн (п.2.5. Договору), та комісію за управління та обслуговування кредиту (п. 2.4. Договору).
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного, позивач необґрунтовано врахував комісію за надання кредиту у сумі 501,00 грн в рахунок заборгованості за тілом кредиту, що також підтверджується додатком до договору про споживчий кредит (а саме графіком платежів за кредитним договором).
З цих же підстав позовна вимога про стягнення комісії в сумі 501,00 грн також є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Суд зазначає, що позивачем не доведено отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 13334,00 грн, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 10000,00грн.
З розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №174284 вбачається, що відповідачем за період з 08.03.2025 по 31.05.2025 нараховані відсотки за користування кредитом у сумі 7806,04 грн (а.с.93-94).
Указана сума розрахована у межах строку дії кредитного договору, згідно його умов, а тому підлягає стягненню з відповідача.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, ураховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу у повному обсязі не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №174284 від 08.03.2025 у сумі 17806,04 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн, заборгованість за відсотками 7806,04 грн.
У решті позовних вимог слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, що підтверджується Договором №10/09/25-02 про надання правничої допомоги від 10.09.2025 (а.с.97-99); Актом прийому-передачі наданих послуг від 25..2025 (а.с.102).
Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, оскільки позивачем були дотримані критерії розумності їх вартості, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню. Тому з відповідача на користь позивача має бути стягнута правнича (правова) допомога у розмірі 7000,00 грн.
Витрати на правову допомогу відповідача віднести за рахунок відповідача.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом задоволено позовні вимоги у сумі 17806,04 грн, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1994 грн, виходячи з наступного розрахунку (17806,045*100/21641,04=82,27%, 82,27%*2422,40/100=1994).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором №174284 від 08.03.2025 у розмірі 17806 (сімнадцять тисяч вісімсот шість) грн 04 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту 10000 грн, заборгованість за відсотками 7806,04 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 1994,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніт Капітал», 01033, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Гринь