ПОСТАНОВА 
Іменем України

24 лютого 2026 року        м. Кропивницький

справа № 398/1526/25
провадження № 22-ц/4809/483/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Дьорка Андрія Мирославовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2025 року у складі судді Подоляк Я. М. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023 в розмірі 29 712 грн 50 коп та сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Позовна заява мотивована тим, що 03.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі – ТОВ «Стар Файненс Груп») та ОСОБА_1 в порядку, визначеному ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», укладений договір про надання фінансового кредиту № 00848-10/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 7 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору.
29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 29012024-1, за умовами якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023 до ОСОБА_1 .
Заборгованість відповідача перед позивачем становить 29 712,5 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 500 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 22 212,5 грн.
Оскільки, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023, а відповідач не погасив існуючу заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023 в сумі 29 712 грн 50 коп.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви компенсовано позивачу за рахунок держави.
Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» виступає правонаступником кредитодавця (виконавцем послуги кредитування) ТОВ «Стар Файненс Груп», а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), на підставі яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування.
На підставі договору факторингу № 29012024-1 від 29.01.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло прав кредитора до боргових зобов`язань ОСОБА_1 за договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023.
На підставі викладеного суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами, порядок нарахування яких визначений кредитним договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023, з чим погодився відповідач під час підписання вказаного кредитного договору, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Дьорко А. М., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Олександрійького міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2025 року та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження того, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Стар Файненс Груп»було укладено договір позивач надав до суду лише паперові копії електронних документів, у зв`язку з чим, відповідачем ставиться під сумнів відповідність поданих позивачем копій документів оригіналам.
Факт укладення договору про надання фінансового кредиту № 00848-10/2023 від 03.10.2023 та отримання відповідачем коштів останній заперечує та вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують факт отримання ним від ТОВ «Стар Файненс Груп» кредитних коштів, момент (час, місце, дату) їх видачі, спосіб видачі, періоду часу протягом якого та в якій частці здійснювалась виплата коштів відповідачу, рух коштів по рахунку тощо.
Виписка про рух коштів по рахунку, який належить відповідачу, за період 03.10.2023- 04.10.2023 не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, який може підтвердити факт надання коштів за договором про надання фінансового кредиту та отримання коштів, адже, згідно цієї виписки про рух коштів не можна встановити від кого саме надійшли кошти 03.10.2023 в сумі 7 500 грн.
Позивач не надав доказів, які підтверджують, що саме надані ним умови та правила надання фінансових послуг, тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на 03.10.2023 взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
ОСОБА_1 не міг належним чином бути ознайомленим з усіма умовами надання фінансових послуг, адже є інвалідом дитинства по зору та має першу групу інвалідності. 
Крім того, використання ставки 2.5 % після 24.12.2023 є незаконним, а проведені позивачем розрахунки заборгованості за процентами не відповідають вимогам законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки ціна позову становить 29 712 грн 50 коп, тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму (на 01.01.2025 становило 90 840 грн, станом на 01.01.2026 становить 98 840 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 00848-10/2023 шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
ОСОБА_1 шляхом застосування одноразового ідентифікатора W2967, про надання якого свідчить довідка про ідентифікацію, підписав заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, Договір про надання фінансового кредиту, Додаток №1 до договору, що є Графіком платежів, Паспорт споживчого кредиту та Інформаційне повідомлення споживача.
Згідно з умовами пунктів 1.1-1.4. кредитного договору: сума кредиту становить 7 500 грн; строк кредиту - 360 днів. Дата надання кредиту 03.10.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 26.09.2024; процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 цього Договору.
Відповідно до п.1.5 Договору клієнт зобов`язується сплачувати проценти кожні 25 днів.
Згідно з пунктом 1.6 договору кредит перераховується у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4149-50хх-хххх-1965 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
Вказаний номер платіжної картки було зазначено відповідачем під час заповнення ним заявки-анкети клієнта на отримання фінансового кредиту.
ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 7 500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується квитанцією про зарахування № 292022623 від 03.10.2023 та інформаційним листом № 3426_250206163758 від 06.02.2025, наданим ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якого 03.10.2023 о 11:45:00 на платіжну картку клієнта, маска картки НОМЕР_1 було перераховано кошти в сумі 7 500 грн, номер транзакції іРау.uа – 292022623.
Крім того, згідно інформації, наданої в порядку виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» від 30.05.2025 № 81-15-9/6814-БТ, банківська картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 ) РНОКПП НОМЕР_2 . Верифікація клієнта відбулась 28.11.2023. Згідно наданої банком виписки по рахунку (банківська картка № НОМЕР_1 ) 03.10.2023 на вказану картку було зараховано кошти в сумі 7 500 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023, здійсненого ТОВ «Стар Файненс Груп», станом на 29.01.2024 у ОСОБА_1 існує заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 500 грн та за процентами в розмірі 22 212 грн.
Проценти нараховувалися за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, у період з 03.10.2023 до 29.01.2024 відповідно до пункту 1.4 Договору про надання фінансового кредиту № 00848-10/2023 від 03.10.2023.
29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 29012024-1, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, зазначених у реєстрі боржників.
29.01.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було підписано Акт приймання-передачі письмового та електронного Реєстру Боржників від 29.01.2024 до Договору факторингу № 29012024-1 від 29.01.2024.
Відповідно до копії платіжної інструкції № 74825 від 29.01.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було сплачено на рахунок ТОВ «Стар Файненс Груп» суму 2 025 297,62 грн, розмір сплати якої визначено п.7.1 Договору факторингу.
Згідно з Витягом із Реєстру боржників до Договору факторингу № 29012024-1 від 29.01.2024 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023 в загальному розмірі 29 712,50 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 7 500 грн, заборгованості за відсотками – 22 212,50 грн.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредит Капітал» повідомило відповідача листом № 23335764 від 14.03.2025.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України).
У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Матеріалами справи підтверджується, що 03 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 00848-10/2023 (далі – Договір) (а. с. 27-37).
Відповідно до п. 1.1 Договору товариство надало відповідачу фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 1.2 договору визначено тип кредиту: кредит; мета кредиту: на власні потреби клієнта; строк: 360 днів; дата надання кредиту: 03.10.2023; наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування; дата погашення кредиту 26.09.2024.
За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована, розмір процентної ставки 2,50% у день. Проценти нараховуються у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору (п. 1.4, 1.4.1 Договору).
Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору (п. 1.5 Договору).
Відповідно до п. 1.6 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-50хх-xxxx-1965. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
Розділом 2 Договору регламентовано порядок укладення договору.
У розділі 3 Договору йдеться про порядок нарахування процентів і сплати заборгованості за договором.
Відповідно до п. 6.2. Договору серед іншого йдеться про те, що клієнт підтверджує, що додаткові контактні дані та електронна адреса, які вказані в реквізитах клієнта в розділі «РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН» Договору (або надані клієнту товариству окремо) належать саме клієнту та знаходяться в його користуванні, володінні та розпорядженні.
Додаток № 1 до Договору становить графік платежів за договором, у якому сторонами узгоджено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту.
Договір про споживчий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджено самим договором, додатком до такого.
ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 7 500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується квитанцією про зарахування № 292022623 від 03.10.2023 та інформаційним листом № 3426_250206163758 від 06.02.2025, наданим ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якого 03.10.2023 о 11:45:00 на платіжну картку клієнта, маска картки НОМЕР_1 було перераховано кошти в сумі 7 500 грн, номер транзакції іРау.uа – 292022623 (а. с. 62-63).
Крім того, згідно інформації, наданої в порядку виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» від 30.05.2025 № 81-15-9/6814-БТ, банківська картка № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ). Верифікація клієнта відбулась 28.11.2023. Згідно наданої банком виписки по рахунку (банківська картка № НОМЕР_1 ) 03.10.2023 на вказану картку було зараховано кошти в сумі 7 500 грн (а. с. 104-105).
Між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Стар Файненс Груп» 29.01.2024 укладено договір факторингу № 29012024-1, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором та відповідно до гл. 73 ЦК України, фактор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» передає грошові кошти в розпорядження Клієнта ТОВ «Стар Файненс Груп» (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами (п. 1.1, 1.2 Договору факторингу) (а. с. 47-57).
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суму грошових вимог та інші дані зазначені у реєстрі боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023 та витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29012024-1 від 29.01.2024, заборгованість відповідача становить 29 712 грн 50 коп, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 7 500 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом – 22 212 грн 50 коп. Проценти нараховувалися за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, у період з 03.10.2023 до 29.01.2024 (а. с. 43-44, 58).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що між відповідачем з однієї сторони та ТОВ «Стар Файненс Груп» з іншої, склалися кредитні правовідносини на підставі укладеного між ними договору.
ТОВ «Стар Файненс Груп» виконало свої зобов`язання за договором та надало відповідачу фінансовий кредит, шляхом перерахування коштів на його рахунок.
Даних про те, що позчальником були повернуті кошти за вказаним договором, матеріали справи не містять, а наданий позивачем розрахунок заборгованості у встановленому законом порядку відповідачем не спростовано.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що наданими ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» доказами підтверджується, що ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг, однак, в порушення умов кредитного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення коштів, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 00848-10/2023 від 03.10.2023 в сумі 29 712 грн 50 коп.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивачем подано лише паперові копії електронних документів, а тому їх відповідність оригіналам викликає сумнів, з огляду на таке.
Відповідно до статей 76, 95 ЦПК України письмовими доказами є, зокрема, документи в електронній формі, а їх копії можуть подаватися до суду в паперовому вигляді. Закон не містить заборони подання до суду паперових копій електронних договорів, за умови можливості ідентифікувати їх зміст та реквізити.
Матеріалами справи підтверджується, що договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», шляхом використання одноразового ідентифікатора. До матеріалів справи долучено текст договору, додаток до нього та довідку про ідентифікацію клієнта. Вказані документи містять усі істотні умови кредитного договору, а їх достовірність відповідачем належними доказами не спростована. Сам по собі сумнів сторони без подання доказів недостовірності документів не може бути підставою для визнання їх неналежними чи недопустимими доказами.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів отримання кредитних коштів спростовуються матеріалами справи, зокрема, квитанцією про зарахування коштів із зазначенням номера транзакції; інформаційним листом платіжної організації; відповіддю банківської установи щодо емітування платіжної картки на ім`я відповідача; випискою по рахунку, яка підтверджує зарахування 03.10.2023 грошових коштів у сумі 7 500 грн.
Суд вважає, що сукупність наведених доказів є належною та достатньою для встановлення факту перерахування грошових коштів саме на банківську картку відповідача. При цьому, чинне законодавство не ставить підтвердження факту надання кредиту в залежність від зазначення у банківській виписці повного найменування платника, якщо інші докази у своїй сукупності підтверджують джерело походження коштів. При цьому, відповідач не надав доказів того, що зазначені кошти були отримані ним з іншого джерела.
Суд не бере до уваги посилання апеляційної скарги на те, що позивач не надав доказів, які підтверджують, що саме зазначені ним умови та правила надання фінансових послуг, тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, з огляду на те, що кредитний договір укладено в електронній формі, а відповідач підтвердив свою волю на укладення договору шляхом використання одноразового ідентифікатора. Договір містить усі істотні умови, зокрема розмір процентної ставки, порядок її нарахування, строк кредитування та графік платежів. 
Таким чином, факт укладення договору свідчить про приєднання відповідача до його умов. При цьому, жодних доказів того, що ОСОБА_1 не мав технічної можливості ознайомитися з текстом договору або що текст договору відрізнявся від поданого до суду, матеріали справи не містять.
Посилання апеляційної скарги на те, що відповідач є особою з інвалідністю по зору, саме по собі не свідчить про недійсність укладеного договору чи неможливість ознайомлення з його умовами. Даних про те, що цивільна дієздатність відповідача обмежена або припинена у встановленому законом порядку або доказів визнання його недієздатним або обмежено дієздатним матеріали справи не містять.
Суд враховує, що укладення договору в електронній формі передбачає активні дії особи (заповнення анкети, підтвердження даних, введення одноразового ідентифікатора), що свідчить про усвідомленість таких дій. При цьому, доказів введення ОСОБА_1 в оману чи використання його персональних даних без його волі останнім не надано.
В апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що нараховані кредитором проценти є незаконними та такими, що суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування», зокрема у зв`язку із застосуванням процентної ставки 2,5 % на день.
Суд відхиляє зазначені доводи з огляду на таке.
Відповідно до пункту 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону України № 3498-IX), тимчасово встановлено граничні розміри денної процентної ставки, а саме: протягом перших 120 днів з дня набрання чинності відповідними змінами – не більше 2,5 % на день; протягом наступних 120 днів – не більше 1,5 % на день; починаючи з 241 дня – не більше 1 % на день.
Як встановлено судом, кредитний договір № 00848-10/2023 укладено 03.10.2023, а нарахування процентів за ставкою 2,5 % на день здійснювалося у період з 03.10.2023 по 29.01.2024, який повністю припадає на строк, протягом якого законодавством допускався максимальний розмір денної процентної ставки до 2,5 % включно. 
За таких обставин суд вважає, що нарахування процентів за договором здійснено у межах, прямо передбачених законодавством, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо незаконності застосування ставки 2,5 % є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає. 

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Дьорка Андрія Мирославовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2025 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя     С. І. Мурашко 

Судді         О. Л. Карпенко

О. І. Чельник