Справа № 950/329/26
Провадження № 2/950/502/26
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року м. Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області у складі: 
головуючого судді – Косолапа В.М.,
за участю секретаря судового засідання – Ткаченко Я.О.,
представника позивача – Абрамовича О.В.,
представника відповідача – Марченко Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в залі суду в м. Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
в с т а н о в и в:
Адвокат Абрамович Олексій Володимирович, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Лебединської міської ради Сумського області, у якому просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю 2 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Малий Вистороп, Лебединського району, Сумської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у листопаді 2025 року з невідомого номеру позивачу подзвонили та повідомили, що у 2004 році померла його баба – ОСОБА_2 , після смерті якої залишилися земельні ділянки, які ніким не були успадковані.
Позивачем встановлено, що за життя ОСОБА_2 була власницею земельних ділянок з кадастровими номерами 5922985800:04:001:0144, 5922985800:04:001:0329, 5922985800:04:001:0057 та 5922985800:04:001:0058, розташованих на території колишньої Маловисторопської сільської ради колишнього Лебединського району Сумської області.
До дня смерті ОСОБА_2 проживала в с. Малий Вистороп, Сумського району, Сумської області, заповіт від її імені не посвідчувався. 
Позивач здійснював заходи щодо оформлення спадкового майна, однак нотаріус Лебединської державної нотаріальної контори відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним було пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини представник зазначає, що ОСОБА_1 не знав про смерть баби 08.03.2004, оскільки припинив спілкування з нею у 2000 році. Також позивач не знав про наявність у баби спадкового майна, про що дізнався лише у листопаді 2025 року, оскільки проживає на далекій відстані від спадкового майна.
Представник відповідача подав до суду відзив у якому проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. 
Посилаючись на практику Верховного Суду зазначив, що юридична необізнаність, необізнаність про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Ухвалою від 12.02.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 18.03.2026 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Зазначив, що позивач є онуком спадкодавця, однак не знав про її смерть оскільки давно не спілкувався з бабою. Про її смерть та спадкове майно йому повідомили телефоном, представились працівниками старостинського округу. Від місця проживання позивача до місця відкриття спадщини значна відстань, що є поважною причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. 
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Поставив під сумнів таку причину поважності пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як далека відстань до місця відкриття спадщини, оскільки за 22 роки позивачу ніщо не заважало подолати відстань у 100 км між населеними пунктами, які до того ж знаходяться в межах однієї області, в районах, які межують між собою. У даному випадку наявні інтереси територіальної громади на спадкове майно, яке може бути визнане відумерлим.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Малий Вистороп померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).
Згідно з довідкою Маловисторопського старостинського округу виконавчого комітету Лебединської міської ради від 29.12.2025 № 15.1-13/260 ОСОБА_2 до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті зареєстрованих з нею осіб не було (а.с. 11).
ОСОБА_2 є рідною бабою позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 25.02.1972 НОМЕР_1 (а.с. 8), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (батька позивача) від 20.12.2025 Серії НОМЕР_2 (а.с. 27) та відомостями Державного архіву Сумської області від 27.10.2025 № Ю-3 про народження ОСОБА_3 (а.с. 26).
Як встановлено судом, з 15.09.1997 позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).
Згідно з інформацією Лебединської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась (а.с. 43, 44-45).
Відповідно до державних актів на право приватної власності на землю Серії Р1 № 558445 від 20.12.2002 та Серії Р1 № 558055 від 20.12.2002 ОСОБА_2 була власницею земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 1,05 га та 3,46 га відповідно, розташованих на території Маловисторопської сільської ради Лебединського району Сумської області (а.с. 23, 24).
Згідно з копіями витягів із Державного земельного кадастру від 14.11.2025 ОСОБА_2 зазначена власницею земельних ділянок з кадастровими номерами: 5922985800:04:001:0057 площею 2,1105 га (а.с. 15-16), 5922985800:04:001:0058 площею 1,3446 га (а.с. 17-18); 5922985800:04:001:0144 площею 0,8707 га (а.с. 19-20) та 5922985800:04:001:0329 площею 0,1827 га (а.с. 22), розташованих на території Маловисторопської сільської ради Лебединського району Сумської області.
У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса з метою оформлення права на спадщину. Однак, постановою від 06.02.2026 нотаріус відмовив у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки на момент відкриття спадщини заявник не проживав із спадкодавцем та пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 9).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина 1 ст. 1222).
Згідно зі ст. 1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Як зазначив позивач, інших родичів окрім нього, у ОСОБА_2 не було.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Частина 3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
В якості обґрунтування причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 не був обізнаний зі смертю спадкодавця, оскільки не спілкувався з нею з 2000-х років, а населені пункти, в яких вони проживали, знаходяться на значній відстані один від одного.
При цьому суд зазначає, що з моменту смерті ОСОБА_2 до моменту звернення позивача до державної нотаріальної контори пройшло майже 22 роки.
У своїй практиці Верховний Суд неодноразово зазначав, що головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (висновки містяться у постановах від 11.07.2018 у справі № 381/4482/16-ц; від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18; від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18; від 14.02.2024 у справі № 357/8183/22).
Крім того, у постанові від 11.11.2020 у справі № 750/262/20 Верховний Суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносин між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.02.2025 у справі № 344/584/24, від 09.04.2025 у справі № 522/953/23 та від 07.05.2025 у справі № 760/18418/23. 
Таким чином, оцінюючи доводи позивача в межах даної справи, суд вважає що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не є поважними, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Лебединської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 23.04.2026.

Суддя Вадим КОСОЛАП