ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3225/26 Справа № 182/3909/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колодіна Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2025 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 11.10.2021 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі — АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 22032000538387 (далі – Кредитний договір).
Кредит надано у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежі з рахунку тощо) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в Банку. Операції використання ліміту кредитної лінії можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі – Картка).
Відповідно до умов Кредитного договору, Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами цього Кредитного договору та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин – ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 28 березня 2024р. згідно умов Договору факторингу № 28/03/24, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (ЄДРПОУ 14352406) відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 22032000538387 від 11.10.2021 року на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 43453613), а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача.
Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 62104,35 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 37148,06 грн.; заборгованість по відсотках: 0,79 грн.; заборгованість по комісії: 24955,5 грн.
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором № 22032000538387 від 11.10.2021 року в сумі 62104,35 грн. Вирішити питання стосовно судових витрат.
Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2025 року позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС», в інтересах якого діє представник Кеню Денис Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №22032000538387 від 11.10.2021 року у розмірі 37148 (тридцять сім тисяч сто сорок вісім) гривень 85 копійок.
В іншій частині позовних вимог — відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 1449 гривень 07 копійок.
В стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. - відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішеннями суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11.10.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 22032000538387.
Згідно п. 1.2 даного договору: сума кредиту 38100 грн., строк кредитування 36 місяців, кінцева дата повернення кредиту 11.10.2024 р., цільове призначення: на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі: 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 11.10.2021 року по 10.08.2022 - 4% від суми кредиту, з 11.08.2022 року по 10.05.2023 року - 3 % від суми кредиту, з 11.05.2023 року по 10.02.2024 року — 1,75 % від суми кредиту, з 11.02.2024 року по 11.10.2024 року - 1 % від суми кредиту.
Згідно п. 1.3. договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО».
Крім того, сторони узгодили графік платежів/розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта та орієнтовної реальної річної процентної ставки за цим договором, який міститься у розділі 4 Договору.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №22032000538387 від 11.10.2021 року виданого АТ «Банк Кредит Дніпро», станом на 27.03.2024 року, загальна заборгованість становить у розмірі 62104,32 грн., з яких: 37148,06 грн.- залишок простроченого кредиту; 0,76 грн.- залишок прострочених відсотків; 24955,50 грн.- залишок прострочених комісій.
Виписка по особовому рахунку видана АТ «Банк Кредит Дніпро» за період з 11.10.2021 по 27.03.2024 підтверджує факт надання відповідачу банком кредитних коштів згідно кредитного договору №22032000538387 від 11.10.2021 в сумі 38100 грн. та періодичність внесення коштів за умовами договору.
28.03.2024 року згідно умов Договору факторингу №28/03/24 АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 22032000538387 від 11.10.2021 року на користь ТОВ «Цикл Фінанс», відповідно ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.
Згідно акту приймання-передачі боржників від 28.03.2024 року до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передало, а фактор ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» прийняло згідно з додатком №1 до договору кількість боржників: 4140, загальна сума заборгованості складає: 179870087,10 грн.
Згідно платіжної інструкції №6041 від 28.03.2024 року фактором ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було сплачено на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» згідно умов Договору факторингу №28/03/24 суму 10200233 грн.
Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» перейшло право вимоги, у тому числі і до боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за договором №22032000538387 від 11.10.2021 на загальну заборгованість 62104,35 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ “Цикл Фінанс” суд першої інстанції послався на їх доведеність та обґрунтованість належними та допустимими доказами у справі, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором№22032000538387 від 11.10.2021 року в сумі 37148,85грн., з яких: 37148,06 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 0,76 грн.- заборгованість за відсотками.
Разом з тим, суд першої інстанції вважав безпідставними позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 24955,50 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Банк Кредит Дніпро").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як вбачається із матеріалів справи, що 11.10.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 22032000538387. Згідно п. 1.2 даного договору: сума кредиту 38100 грн., строк кредитування 36 місяців, кінцева дата повернення кредиту 11.10.2024 р., цільове призначення: на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі: 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 11.10.2021 року по 10.08.2022 - 4% від суми кредиту, з 11.08.2022 року по 10.05.2023 року - 3 % від суми кредиту, з 11.05.2023 року по 10.02.2024 року — 1,75 % від суми кредиту, з 11.02.2024 року по 11.10.2024 року - 1 % від суми кредиту.
28.03.2024 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ “Цикл Фінанс” було укладено Договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ “Цикл Фінанс” набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором№ 22032000538387 від 11.10.2021 року.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи підтверджується, відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитним договором № 22032000538387 від 11.10.2021 року, а саме: 37148,06 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 0,76 грн.- заборгованість за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача в цій частині.
Твердження скаржника, що вказаний розмір заборгованості не підтверджений достатніми, достовірними та допустимими доказами, колегія суддів також вважає безпідставними, так як скаржником не надано свого контррозрахунку, який би спростував доводи позивача.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,- 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 08 квітня 2026 року.
Судді: