Дата документу 23.04.2026	Справа № 554/5776/25	
 	Провадження № 2/554/440/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого – судді Черняєва Т.М.,
за участю секретаря судового засідання – Кравченко А.А.,
позивачки – ОСОБА_1 ,
представника позивачки – адвоката Серьогіної І.М.,
представника відповідача – адвоката Буряка Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Серьогіної Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічною позовною заявою адвоката Буряка Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права приватної особистої власності на автомобіль,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Серьогіна І.М. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 23.12.2023 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/13497/24 від 06.03.2025 року розірвано.
За час шлюбу з відповідачем, 17.10.2024 року, за рахунок спільних коштів було придбано автомобіль Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 02.04.2025 року вказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем в період з 23.12.2023 року по 06.03.2025 року.
Згідно довідки ПП «Профоцінка» №03/04/25-001 від 03.04.2025 року середньозважена ринкова вартість колісного транспортного засобу становить 246380,00 грн.
Сторони розлучилися, автомобіль знаходиться у користуванні матері відповідача.
Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок компенсації вартості частки транспортного засобу – автомобіля Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 123190 грн. Припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки судові витрати, які складаються із судового збору, 1000 грн витрат по оплаті експертних послуг та 7000 грн витрат за надання правничої допомоги.

Ухвалою судді від 01.05.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.
05.06.2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява адвоката Буряка Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за змістом якої зазначено, що позивач до шлюбу мав у користуванні автомобіль «КІА», 2011 року виготовлення, який на праві власності належав його батькові.
10.08.2023 року батько надав ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження цим автомобілем, та в подальшому його продав.
На отримані кошти було придбано автомобіль марки «Мазда 6», 2006 року виготовлення, який був після ДТП.
Після ремонту позивач обміняв автомобіль «Мазда» на спірний автомобіль «Хонда», а ОСОБА_1 не брала участі у придбанні та не надавала коштів для купівлі чи обміну спірного автомобіля.
Крім цього, на момент обміну спірного автомобіля 17.10.2024 року, фактичні стосунки із ОСОБА_1 були припинені. За вісім місяців шлюбу сторони не набули спільних коштів для купівлі спірного автомобіля.
У зв`язку з вищевикладеним, вважає, що спірний автомобіль не може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є його особистою приватною власністю, оскільки майно придбане за його особисті кошти.
Просили прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду із первісним позовом та визнати за ОСОБА_3 право приватної особистої власності на автомобіль «Honda Accord» 2004 року виготовлення, ідентифікуючий номер НОМЕР_1 .
Орієнтовну суму судових витрат на момент подачі зустрічної позовної заяви визначено у сумі 20000 грн.

05.06.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Просили зупинити провадження у справі на період перебування ОСОБА_3 на військовій службі.

11.06.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивачки – адвоката Серьогіної І., відповідно до якої заперечували проти зупинення провадження у справі, зважаючи на те, що відповідач не позбавлений можливості брати участь у судових засіданнях та має представника. Також вважають, що до відзиву відповідачем не додано жодного доказу на підтвердження своїх доводів відносно купівлі автомобіля за свої особисті кошти. Саме позивачка сплачувала кошти за ремонти автомобіля, який був придбаний у шлюбі, оскільки відповідач не працював та доходу не отримував.

Ухвалою суду від 19.06.2025 року зустрічну позовну заяву адвоката Буряка Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права приватної особистої власності на автомобіль прийнято до спільного розгляду зі справою за позовом адвоката Серьогіної Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

04.07.2025 року до суду надійшов відзив ОСОБА_4 на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що представником позивача за зустрічним позовом не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів відносно того, що кошти від реалізації транспортного засобу КІА, 2011 року випуску, отримав саме позивач за зустрічним позовом, автомобілі Мазда 6 та Хонда було куплено за свої особисті кошти ОСОБА_3 . 
Спірний автомобіль було придбано подружжям в шлюбі, за ремонтування якого відповідачка за зустрічним позовом вкладала особисті кошти, які отримувала від веденої нею підприємницької діяльності. 
У зв`язку з тим, що відремонтований, за рахунок коштів відповідачки за зустрічним позовом, автомобіль Мазда 6 значно збільшився у вартості, це дозволило здійснити відчуження транспортного за більші кошти. Автомобіль Мазда 6 ремонтувалася не на офіційному сервісному центрі, а оплата, за надані послуги, проводилася готівкою. 
Позивач за зустрічним позовом проживав за рахунок відповідачки за зустрічним позовом, в її квартирі, будь-якого доходу не отримував. Це можуть підтвердити свідки. Вона постійно працювала та отримувала офіційний дохід, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця за 2024 рік. Це свідчить про її достатній фінансовий стан для того щоб дозволити собі стати співвласником автомобіля. Дохід відповідачки за зустрічним позовом за 2024 рік, в розрахунку за 1 місяць, орієнтовно в 24 рази перевищували прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб.
Вважають, що транспортний засіб Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю подружжя.
Зауважили, що надані представником позивача за зустрічним позовом докази не містять інформації про те, що його військова частина переведена на воєнний стан та його залучено до безпосереднього виконання бойових завдань у зоні бойових дій, тому підстави для зупинення провадження у справі відсутні.
У зустрічній позовній заяві представником позивача за зустрічним позовом не було надано розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, не надано копій рахунків, квитанцій на підтвердження оплати таких адвокатських послуг, не надано інформації, які ж саме, сторона позивача за зустрічним позовом, витребовувала докази на підтвердження своїх доводів та аргументів. 
На підставі вищевикладеного просили відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.08.2025 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Буряка Д.М. про витребування доказів та витребувано у Регіонального сервісного Центру ГСЦ МВС в Харківськіфй, Полтавській та Сумській області належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу 5341/2024/4935722 від 15.01.2024 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Витребувана копія договору надійшла до суду 01.09.2025 року.

04.09.2025 року до суду надійшла заява представника позивачки – адвоката Серьогіної І.М. про зміну предмета позову, згідно якої просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , як на частку в праві спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину автомобіля Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , як на частку в праві спільної сумісної власності подружжя. Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору – 1301,90 грн., витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 1 000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою суду від 02.10.2025 року задоволено заяву представника позивачки – адвоката Серьогіної І.М. про забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Ухвалою суду від 02.10.2025 року задоволено клопотання представника позивачки – адвоката Серьогіної Ірини Миколаївни про заміну сторони у справі, змінено сторону у цивільній справі шляхом зміни прізвища позивачки з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Ухвалою суду від 02.10.2025 року задоволено клопотання представника відповідача – адвоката Буряка Д.М. та призначено у цивільній справі судову авто товарознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено.

26.12.2025 року до суду надійшов висновок експерта.
Ухвалою судді від 29.12.2025 року відновлено провадження та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою суду від 02.02.2026 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, заперечувала проти задоволення зустрічного позову.
Пояснила, що з травня 2023 року вона проживала із ОСОБА_3 у її особистій квартирі. У грудні 2023 року вони із відповідачем уклали шлюб. 
Вона має особисту студію, яку відкрила 01.09.2023 року, до цього орендувала, та отримувала постійний дохід, з якого покривала більшість витрат сім`ї.
Весілля оплачувала також вона, окрім продуктів та обручки, які придбавала мати відповідача, а також тітка ОСОБА_8 забезпечила приміщенням для святкування.
За період спільного проживання з боку відповідача мала місце крадіжка грошей, які були нею відкладені. Також позивачкою було здійснено оплату за навчання відповідача та частково погашалася заборгованість по сплаті аліментів, придбавала чоловікові одяг та взуття. 
ОСОБА_3 неофіційно працював на СТО, грошей додому не приносив, лише кілька разів придбавав продукти.
У користуванні відповідача дійсно був автомобіль КІА, належний його батькові, який був у поганому технічному стані. Після його продажу дійсно частина коштів пішла на придбання автомобіля Мазда після ДТП, у ремонт якого було вкладено приблизно 2 тис.доларів США. На перереєстрацію гроші також давала вона – приблизно 4-6 тис.грн.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник відповідача у судовому засідання просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити із підстав зазначених у ньому.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона є подругою позивачки, з якою знайома із середини травня 2024 року. Якийсь час вона не офіційно працювала разом із ОСОБА_1 адміністратором у її студії. Їй відомо, що у її сім`ї із ОСОБА_3 практично всі фінансові витрати були на дружині. ОСОБА_8 офіційно не працював – іноді виходив лагодити автомобілі. ОСОБА_1 спочатку їздила на роботу на таксі, а потім на синьому автомобілі.
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивачки. Йому відомо про те, що дочка із зятем продавали автомобіль КІА, щоб придбати «бите» авто із-за кордону. У ремонт придбаного транспортного засобу кошти вкладала ОСОБА_1 . Ремонт здійснювали близько одного року. У подальшому ОСОБА_11 , яку придбали з-за кордону, обміняли на Хонду. Реєстрацію автомобіля на відповідача проводили за кошти позивачки.
Зять пів року взагалі не працював, а потім влаштувався неофіційно автослюсарем. Зі слів дочки запчастини на автомобіль придбавалися за її кошти, а також нею було оплачено і сварочні і лако-фарбові роботи. 
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що позивачку знає з дитинства – разом ходили на танцювальний гурток. Вона та її хлопець спілкувалися із родиною ОСОБА_1 та їй відомо про продаж автомобіля КІА та придбання ОСОБА_11 , яка була технічно не справною та більшість коштів у її ремонт вкладала позивачка. ОСОБА_8 тривалий час був не працевлаштований і у їх сім`ї часто виникали суперечки через гроші. Особисто вона не була присутня під час купівлі-продажу автомобілів, яка була вартість угод їй не відомо, але їй достовірно відомо, що кошти у ремонт Мазди вкладала ОСОБА_13 . Пізніше вони придбали ОСОБА_14 .
Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23.12.2023 року до 06.03.2025 року, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06.03.2025 року у справі №554/13497/24.
У період шлюбу 15.10.2024 року відповідачем ОСОБА_3 придбано автомобіль MAZDA 6, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 40000 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу №5341/2024/4935722 від 15.10.2024 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено сторонами, у подальшому автомобіль «MAZDA 6» було обміняно на автомобіль «Honda Accord».
Згідно довідки ПП «Профоцінка» №03/04/25-001 від 03.04.2025 року, середньозважена ринкова вартість колісного транспортного засобу марки: Honda, модель: Accord, рік випуску: 2004, тип кузова: седан, об`єм двигуна: 1998 см.куб., тип палива: бензин/газ, за умови перебування даного КТЗ в технічно справному та комплектному стані, станом на 03.04.2025 року може скласти (не враховуючи ПДВ): 245 420 грн.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-25/24083-АВ від 09.12.2025 року Полтавського НДЕКЦ, ринкова вартість автомобіля «Honda Accord» 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 станом на 19.11.2025 року становить 211333,43 грн.
Відповідач ОСОБА_15 зазначає, що автомобіль «MAZDA 6» було придбано за його особисті кошти, які отримані від продажу автомобіля КІА, модель СЕЕ’D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , рік випуску 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного його батькові ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Повноваження на здійснення продажу вказаного автомобіля відповідач підтверджує довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Охтирського нотаріального округу Сумської області Каменєвим В.І., від 10.08.2023 року.
Проте, відповідачем не надано суду жодного доказу укладення такої угоди та її вартості. 
Також, судом взято до уваги те, що автомобіль КІА належав не відповідачу, а його батькові – ОСОБА_15 , тому відсутні підстави вважати, що кошти, отримані від продажу вказаного автомобіля були власністю ОСОБА_3 .
Також у судовому засіданні встановлено, що автомобіль «MAZDA 6» у період шлюбу було обміняно на автомобіль «Honda Accord» «ключ на ключ», що не заперечується сторонами.
На підтвердження фінансового стану позивачкою ОСОБА_1 надано до суду податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2024 рік, де розмір її сукупного доходу становить 896700 грн.
За правилами ст.60 Сімейного кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі ст.63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч.1 ст.70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Конструкція норми ст.60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Згідно зі стст.69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 
Спірний автомобіль було прибано подружжям в шлюбі, за ремонтування якого ОСОБА_1 вкладала особисті кошти, які отримувала від веденої нею підприємницької діяльності. Автомобіль Мазда 6 ремонтувалася не на офіційному сервісному центрі, оплата, за надані послуги, проводилася готівкою. ОСОБА_3 проживав за рахунок своєї дружини, в її квартирі, будь-якого доходу не отримував. Це підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та не спростовано відповідачем.
ОСОБА_1 постійно працювала та отримувала офіційний дохід, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця за 2024 рік.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) зазначила, що втручання у право власності може бути визнано обґрунтованим та здійсненим із дотриманням балансу інтересів подружжя у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. 
Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що привели до істотного збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у кожній конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх її обставин. 
Істотність має визначальне значення, оскільки необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи в остаточному об`єкті. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. 
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що транспортний засіб Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю подружжя. 
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. 
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. 
При цьому, суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. 
Тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. 
Проаналізувавши додані до справи письмові докази, та заслухавши сторін, їх представників і свідків, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу між ними в рівних частках, а відтак позовні вимоги позивачки за первісним позовом є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Водночас, відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 не спростовано належними та допустимими доказими презумпцію спільності права власності подружжя на спірний автомобіль, тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку про задоволення первісного позову та визнання за кожною із сторін права власності на частину автомобіля Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно, суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову про визнання права приватної особистої власності ОСОБА_3 на спірний автомобіль необхідно відмовити, оскільки такі обставини не доведені жодними належними та допустимими доказами.
Згідно ч.1 та ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати щодо сплати судового збору та витрати пов`язані із залученням експерта.
Також, суд вважає доведеними належними доказами витрати на надання позивачці правничої допомоги адвокатом (на підтвердження витрат до суду надано ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_4 адвокатом Серьогіною І.М. від 25.03.2025 р., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Серьогіної І.М. серії ПТ №2294; копії рахунків про оплату послуг адвоката на суму 7000 грн та 3000 грн) на загальну суму 10000 грн, які також підлягають стягненню із відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ :

Позовні вимоги адвоката Серьогіної Ірини Миколаївни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя – задовольнити.
У задоволенні зустрічного позову адвоката Буряка Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права приватної особистої власності на автомобіль – відмовити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , як на частку в праві спільної сумісної власності подружжя.
Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину автомобіля Honda Accord 2004 року, VIN номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , як на частку в праві спільної сумісної власності подружжя. 
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору – 1301,90 грн, витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 1 000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.04.2026 року.

Учасники справи:
позивачка – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
представник позивачки – адвокат Серьогіна Ірина Миколаївна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2294 від 11.01.2024 року, адреса: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;
представник відповідача – адвокат Буряк Дмитро Миколайович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1435 від 13.01.2015 року, адреса: м.Полтава, вул.Небесної Сотні, 13, оф.303.

Суддя Т.М.Черняєва