Справа №295/5753/26
Категорія 30
2-о/295/136/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.
секретар Лукасевич А.Є.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису.
В заяві зазначено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .
Учасники мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 29.05.2023 року шлюб розірвано.
Заявник вказує, що ОСОБА_2 вчиняє психологічне та фізичне домашнє насильство, під час зустрічі із сином за її місцем проживання ображає, принижує, застосовує фізичну силу.
Так, зокрема, вироком Богунського районного суду м. Житомира від 20.02.2026 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Крім того, заявником неодноразово викликалась поліція з приводу неправомірних дій колишнього чоловіка.
З врахування викладеного, заявник просить видати обмежувальний пропис на строк в шість місяців: 
-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатись на відстань 0,5 км. до місця проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатись до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на відстань ближче 25 метрів.

В судовому засіданні заявник підтримала наведені вимоги.
ОСОБА_2 не заперечував з приводу видачі обмежувального припису. Просив взяти до уваги право на зустрічі із дитиною згідно рішення органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .
Від шлюбу учасники мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 29.05.2023 року шлюб розірвано.
Матеріали справи містять вирок Богунського районного суду м. Житомира від 20.02.2026 року, згідно з яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
За змістом вироку судом 07.02.2026 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_2 перебуваючи за місцем проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних стосунків розпочав з останніми словесний конфлікт з приводу небажання дитини проводити з ним час.
В ході даного конфлікту у ОСОБА_2 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_2 , ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, будучи незадоволеним поведінкою дружини, з метою викликати у неї відчуття страху, тривоги, маючи фізичну перевагу, в присутності малолітнього сина підійшов до ОСОБА_1 та своєю лівою рукою схопив її за ліву кисть.
Вказаними діями ОСОБА_2 умисно заподіяв своїй колишній дружині ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій верхній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Судом також досліджено талони повідомлення Єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.03.2025 року з інформацією про неправомірні дії колишнього чоловіка ОСОБА_2 відносно заявниці; від 23.03.2025 року з відомостями про неправомірні дії колишнього чоловіка ОСОБА_2 відносно сина; від 05.04.2025 року з даними про вчинення психологічного насильства.
Отже, можливі до з`ясування дані на вказаному етапі, на думку суду, дозволяють прийти до висновку про існування домашнього насильства та необхідність видачі обмежувального припису з огляду на пріоритетність інтересів заявника на убезпечення свого життя та здоров`я, а також життя та здоров`я малолітнього сина, гарантування спокійного емоційного стану.
За визначеннями, наведеними у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (ст.1), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п.1. ч.1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник.
Згідно з ч.ч. 2-4 даної норми обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Судом встановлено прояв домашнього насильства у відношенні до заявника, а тому, з врахуванням обгрунтованих ризиків, які свідчать про можливість продовження виниклої ситуації, з метою запобігання всіх негативних факторів, що пов`язуються з таким насильством, є необхідним застосування передбачених положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заходів.
При цьому, оскільки положення ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не містять заходів протидії у вигляді встановлення безпосередньої заборони наближення до потерпілої особи, суд відмовляє у задоволенні даної вимоги.
Інші заявлені вимоги підлягають до задоволення без змін.
Відповідне до ч.5 ст. 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.
Керуючись ст.ст. 350-1 - 350-8 ЦПК України, ст. 1, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,-

УХВАЛИВ:
Заяву задовольнити частково.
-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатись на відстань, що є меншою 0,5 км. до місця проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідні обмеження встановити на строк в шість місяців.
Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Житомирську районну державну адміністрацію, виконавчий комітет Житомирської міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Суддя: Д.М.Лєдньов