ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7918/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року (головуючий суддя Татаринов Д.В.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 09.09.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, просив суд:
- визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправними;
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01 лютого 2020 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 липня 2024 року № 918/с, з 01 лютого 2021 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 липня 2024 року № 919/с, з 01 лютого 2022 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 липня 2024 року № 920/с, з 01 лютого 2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 липня 2024 року № 921 /с з урахуванням зазначених у них складових грошового забезпечення.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію на підставі Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/8825/24 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача починаючи 01 лютого 2021 року. Однак, після проведення даного перерахунку відповідач протиправно обмежив виплату позивачу пенсії максимальним розміром. Таким чином Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не виплачує пенсію позивачу в повному розмірі. Зазначене змушує позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року позов - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії, нарахованої на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного позивачу від 06 травня 2025 року по справі № 280/8825/24 починаючи з 01 лютого 2023 року без обмеження її максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів військовослужбовців, у порівнянні з 01 січня 2018 року, змінився з 01 січня 2020 року (з урахуванням дати скасування в судовому порядку пункту 4 Постанови № 704 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18). За наведених обставин, підстави для проведення перерахунку на підставі довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року відсутні. Крім того, звертає увагу на ухвалення Верховним Судом рішення у справі № 400/6254/24. Також, зазначає, що згідно рішення суду позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідок про розмір грошового забезпечення. Починаючи з 01 січня 2018 року згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною)), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. На осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на пенсійному забезпеченні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області і йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року по справі № 280/8825/24:
- визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії позивачу протиправними;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити без обмеження максимальним розміром, пенсію (нараховану відповідно до рішення суду у справі № 280/5540/23) позивачу починаючи з 01 лютого 2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 921/с від 18липня 2024 року, з 01 лютого 2022 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 920/с від 18 липня 2024 року, з 01 лютого 2021 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 919/с від 18 липня 2024 року та з 01 лютого 2020 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 918/с від 18 липня 2024 року.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі №280/8825/24 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задовольнити частково, а саме:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 918/с від 18 липня 2024 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ЗОТЦК ТА СП №918/с від 18 липня 2024 року починаючи з 01 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 919/с від 18 липня 2024 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ЗОТЦК ТА СП № 919/с від 18 липня 2024 року починаючи з 01 лютого 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ЗОТЦК ТА СП № 920/с від 18 липня 2024 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ЗОТЦК ТА СП № 920/с від 18 липня 2024 року починаючи з 01 лютого 2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ЗОТЦК ТА СП № 921/с від 18 липня 2024 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ЗОТЦК ТА СП № 921/с від 18 липня 2024 року починаючи з 01 лютого 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум;
- у задоволенні іншої частини позову відмовлено.
На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року по справі № 280/8825/24 відповідачем у травні 2025 року проведено перерахунок пенсії позивача з 01 лютого 2021 року, після виконання якої, розмір нарахованої пенсії позивача склав з 01 лютого 2023 року 24 017,60 грн., однак розмір до виплати 20 930,00 грн., починаючи з 01 березня 2023 року - 23610,00 грн. (у межах максимального розміру).
Крім того, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», з 01 березня 2025 року відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням індексації, за результатами проведення якої розмір пенсії став складати 27 017,60 грн., що підтверджується розрахунком пенсії станом на 01 березня 2025 року.
Однак, виплату позивачу пенсії з 01 березня 2025 року відповідач протиправно обмежив сумою в розмірі 23610,00 грн., що, також, підтверджується розрахунком пенсії станом на 01 березня 2025 року.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-ХІІ. 
Цим Законом № 2262-XII держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Частинами другою та третьою статті 51 Закону № 2262-XII передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. 
Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно із цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 
У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Приписами статті 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
У зв`язку з прийняттям Закону України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 08 липня 2011 року №3668-VI у 2011 році частини 7 статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” викладено у наступній редакції: 
“Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність”. 
Аналогічні зміни були внесені до частини 3 статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. 
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом. 
Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання). 
Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані норми запроваджують обмеження, щодо розміру призначених після 1 жовтня 2011 року та перерахованих пенсій, зокрема, відповідно до Закону №2262-ХІІ.
При цьому, у пункті 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 9.04.1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: 
частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; 
тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Згідно із п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно із пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, положення частини сьомої статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року частина 7 статті 43 в Законі України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” застосуванню не підлягає.
Відповідно до Законів України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 24 грудня 2015 року №911-VIII та “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, у частині 7 статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” вносились лише зміни до другого речення зазначеної частини статті 43 Закону №2262-ХІІ.
Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законами України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 24 грудня 2015 року №911-VIII та “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням змісту рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
При цьому, після прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище рішення від 20 грудня 2016 року, зміни до першого речення частини 7 статті 43 Закону аналогічного змісту новими законами не вносились.
Аналіз наведеного дає підстав для висновку, що починаючи з 2017 року стаття 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені Законами України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 24 грудня 2015 року №911-VIII та “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06 грудня 2016 року №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, обмеження максимальним розміром пенсії позивача є протиправним.
Даний висновок суду узгоджується із правовою позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 14 травня 2019 року по справі №591/2109/17, від 09 вересня 2019 року по справі №463/925/17, від 09 листопада 2020 року по справі №813/678/18, від 23 червня 2020 року у справі №686/24928/16-а, від 09 лютого 2021 року по справі № 1640/2500/18.
При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною 7 статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.
До того ж, закон не передбачає випадків обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, визначеним за результатами перерахунку пенсії, здійсненого на виконання судового рішення, як це зробив відповідач у спірних відносинах.
Також, закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави та умови для обмеження пенсійних виплат.
Як наслідок, вищезазначені дії відповідача є протиправними, оскільки вчинені всупереч приписам частини другої статті 19 Конституції України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо протиправності дій відповідача які виразились в обмеженні максимального розміру виплати пенсії позивача, після її перерахунку на виконання постанови Третього апеляційний адміністративного суду від 06 травня 2025 року по справі №280/8825/24, а не рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року як вказано у позові.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу суду, що згідно наданих до суду розрахунків пенсії позивача таке обмеження відбулось внаслідок перерахунку пенсії з 01 лютого 2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 липня 2024 року № 921 /с, а не з 01 лютого 2020 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 липня 2024 року № 918/с, з 01 лютого 2021 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 липня 2024 року № 919/с та з 01 лютого 2022 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 липня 2024 року № 920/с. До 01 лютого 2023 року пенсія позивача не обмежувалась максимальним розміром.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача в частині обмеження максимальним розміром виплати пенсії позивача, після її перерахунку з 01 лютого 2023 року сумою 20930,00 грн. при нарахуванні позивачу пенсії в розмірі 24 017,60 грн., з 01 березня 2023 року 23 610,00 грн. при нарахуванні пенсії в розмірі 27 017,60 грн., з 01 березня 2024 року сумою 23 610,00 грн. при нарахуванні пенсії в розмірі 25 517,60 грн., з 01 березня 2025 року – 23 610,00 грн. при нарахуванні пенсії в розмірі 27 017,60 грн.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З урахуванням зазначеного, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату пенсії позивачу, нарахованої йому на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного позивачу від 06 травня 2025 року у справі № 280/8825/24 починаючи з 01 лютого 2023 року без обмеження її максимального розміру.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах “Проніна проти України” (пункт 23) і “Серявін та інші проти України” (пункт 58): 
принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. 
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Бендерський проти України” від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. 
Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. 
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 23.03.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова