П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/29389/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І. Дата і місце ухвалення: 27.11.2025р., м.Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.,
суддів – Бітова А.І.,
– Лук`янчук О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «БОДІ СО» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до приватного підприємства «БОДІ СО» про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2025 року Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного підприємства «БОДІ СО» про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 42436,74 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2652,50 грн. Банк ГУ ДКСУ в Одеській області, Одеська міська ТГ ГУК в Од.обл./м.Одеса/50070000, ЄДРПОУ 37607526, Казначейство України (ел. адм. подат.), UA618999980313191230000015744, Код класифікації доходів бюджету 50070000. Бюджетне кодування в призначенні платежу: *;101;код ЄДРПОУ підприємства; платежі до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за 2024 рік.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у ПП «БОДІ СО», за 2024 рік склала 8 осіб, у зв`язку з чим, на виконання положень ст.19 Закону України від 21.03.1991р. №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», підприємство зобов`язане було створити одне робоче місце для особи з інвалідністю. Однак, середньооблікова чисельність штатних працівників, яким встановлена інвалідність, у роботодавця склала 0 осіб, що є менше, ніж встановлено нормативом. У зв`язку з порушенням підприємством вимог ст.19 Закону №875-ХІІ, на нього має бути покладена відповідальність за ст.20 вказаного Закону шляхом сплати відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарських санкцій, сума яких визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте такою особою. Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, відповідач до 15 квітня 2025 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарську санкцію у розмірі 42436,74 грн. Оскільки суму адміністративно-господарських санкцій ПП «БОДІ СО» самостійно не сплатило такі санкції мають бути стягнуті в судовому порядку із нарахуванням пені виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк, що в даному випадку становить 2652,50 грн. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, приватне підприємство «БОДІ СО» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 27.11.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що середньооблікова чисельність штатних працівників у ПП «БОДІ СО» в 2024 році становила менше 8 працівників, а тому відповідного обов`язку виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у відповідача не було. З урахуванням приписів Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005р. №286, враховуючи відомості податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за I-IV квартали 2024 року, які подавалися підприємством, середньооблікова кількість штатних працівників у ПП «БОДІ СО» в 2024 році становила 7,16 осіб. За відсутності у відповідача нормативного обов`язку створювати робоче місце для особи з інвалідністю, накладення адміністративно-господарських санкцій за невиконання такого обов`язку є необґрунтованим. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що незважаючи на суттєві зміни ст.19 Закону №875-ХІІ щодо виключення обов`язку роботодавців звітування територіальним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, механізм розрахунку та сплати адміністративно-господарських санкцій та пені, визначений ст.20 Закону № 875-ХІІ, залишився без змін.
Також, апелянт посилається на те, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2025р. по справі було відкрито провадження у справі та цією ж ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву. Копію вказаної ухвали представник ПП «БОДІ СО» отримав 14.11.2025р., у зв`язку з чим строк на подання відзиву на позовну заяву закінчувався 01.12.2025р. Проте, оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 27.11.2025р., тобто до закінчення строку для подання відзиву. Допущене судом першої інстанції процесуальне порушення фактично свідчить про позбавлення відповідача права на подання обґрунтованого відзиву на позовну заяву із висловленням заперечень проти позову, що є правом учасника процесу у відповідності до вимог процесуального законодавства і, як наслідок, нівелює визначені КАС України гарантії щодо змагальності сторін. А відтак, суд першої інстанції не дотримався мінімальних гарантій права ПП «БОДІ СО» на доступ до суду.
Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ПП «БОДІ СО» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у відповідності з нормативом місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, передбаченим статтею 19 Закону №875-ХІІ, відповідач повинен був створити 1 робоче місце та працевлаштувати на ньому особу з інвалідністю, проте таких дій ним вчинено не було. Невиконання ПП «БОДІ СО» у 2024 році нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю тягне за собою відповідальність, передбачену статтю 20 цього ж Закону у вигляді застосування адміністративно-господарських санкцій. Посилання апелянта те, що у 2024 році у ПП «БОДІ СО» середньооблікова чисельність штатних працівників становила менше 8 осіб є необґрунтованими, оскільки якщо провести арифметичні розрахунки наданих відомостей виходить (6+7+7) + (8+8+8) + (8+8+8) + (8+7+7)= 90/12 = 7,5, а не 7,16 як про це вказує підприємство. З урахуванням округлення до цілого математичного числа середньооблікова чисельність штатних працівників у 2014 році в ПП «БОДІ СО» становила 8 осіб, що тягне за собою обов`язок створення одного робочого місця для особи з інвалідністю. При цьому, відповідно до роз`яснень спеціалістів Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, наведених у листі від 26.03.2007р. №1/6-172, норматив вважатиметься виконаним, якщо особа з інвалідністю пропрацювала 6 повних місяців звітного року. Суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно господарських санкцій), якщо буде доведено, що ним вжито ycix залежних від нього заходів для недопущення правопорушення. Відповідач не подавав звітність №3ПН «Інформація на попит та робочу силу (вакансії)» за 2024 рік.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПП «БОДІ СО» є суб`єктом господарювання, що забезпечує робочими місцями фізичних осіб, та відповідно до вимог чинного законодавства перебуває на обліку за місцем реєстрації в Одеському обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Згідно розрахунку, наведеного Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, виходячи з середньооблікової кількості штатних працівників відповідача у 2024 році 8 осіб, ПП «БОДІ СО» повинно було працевлаштувати 1 особу з інвалідністю.
Натомість, середньооблікова чисельність штатних працівників з інвалідністю у відповідача в 2024 році становила 0 осіб.
Середня річна заробітна плата штатного працівника - 84873,48 грн.; сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місяць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 42436,74 грн.
Листом від 13.03.2025р. №521/05 позивач повідомив відповідача про нарахування адміністративно-господарських санкцій у розмірі 42436,74 грн. у зв`язку із невиконанням підприємством нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю в 2024 році та про необхідність самостійного погашення останніх до 15 квітня поточного року.
Згідно листа-відповіді Одеського обласного центру зайнятості від 14.05.2025р. вих. №1741/01-12/03-25 ПП «БОДІ СО» не інформувало про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праці осіб з інвалідністю.
Оскільки до 15.04.2025р. ПП «БОДІ СО» не сплатило адміністративно-господарські санкції, Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю нараховано пеню у розмірі 2652,50 грн.
З метою стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів їх сплати Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що відповідачем не виконано вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо прийняття заходів для працевлаштування у 2024 році осіб з інвалідністю, тому заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно - господарських санкцій у розмірі 42436,74 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2652,50 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, гарантії їх рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами врегульовані Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року №875-XII (далі – Закон №875-XII)
Відповідно до ст.18 Закону №875-XII, забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи (у редакції на 2024 рік).
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст.19 Закону №875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
про працевлаштованих осіб з інвалідністю;
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України.
Положеннями ст.20 Закону №875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Позови про стягнення адміністративно-господарських санкцій і пені пред`являються протягом шести місяців після закінчення строку для самостійної сплати, встановленого частиною четвертою цієї статті.
Для реалізації положень статті 19 Закону №875- XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про внесення змін до Положення про централізований банк даних з проблем інвалідності» від 07.04.2023р. №307.
Відповідно до цього Положення програмний комплекс «Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю» Централізованого банку даних з проблем інвалідності забезпечує автоматизоване (без стороннього втручання):
- опрацювання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності;
- визначення роботодавців, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною 1 статті 19 Закону №875-XII;
- створення розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону №875-XII.
Таким чином, підставою для застосування до роботодавців адміністративно-господарських санкцій є встановлений факт невиконання роботодавцями нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю і такий факт встановлюється шляхом отримання інформації, яка міститься у відкритих реєстрах та яка стосується роботодавців, зокрема, щодо нарахованих ними доходів, щодо нарахованих та утриманих сум єдиного внеску.
Розрахунок адміністративно-господарських санкцій формується в автоматизованому режимі без втручання працівників Фонду, для усіх роботодавців. Такі розрахунки у вигляді PDF-файлу за підписом керівника територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю надсилаються до електронного кабінету роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Як вже зазначалося, відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, середньооблікова чисельність штатних працівників за 2024 рік ПП «БОДІ СО» становила 8 осіб, з них середньооблікова чисельність штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, - 0 осіб, в той час як відповідно до нормативу повинно бути створене одне місце для особи з інвалідністю.
В апеляційній скарзі ПП «БОДІ СО» зазначає, що середньооблікова чисельність штатних працівників у ПП «БОДІ СО» в 2024 році становила менше 8 працівників, а саме: 7,16 осіб, а тому відповідного обов`язку виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році у відповідача не було.
При цьому, апелянт посилається на положення Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005р. №286, щодо порядку визначення середньооблікової кількості штатних працівників, а також на відомості податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за I-IV квартали 2024 року, які подавалися підприємством.
Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта з огляду на наступне.
Так, відповідно до пункту 3.2.5 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005р. №286, середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.
З наданих апелянтом копій поданих ПП «БОДІ СО» (код ЄДРПОУ 44021344) податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2024 рік, слідує, що середньооблікова чисельність штатних працівників за 2024 рік ПП «БОДІ СО» становила (6+7+7) + (8+8+8) + (8+8+8) + (8+7+7) /12, що складає 7,5 осіб та округлюється до цілого математичного числа, тобто 8 осіб.
Зазначеним підтверджується правильність позиції позивача, що оскільки у відповідача у 2024 році працювало 8 осіб, то відповідно до нормативу ПП «БОДІ СО» повинне було створити одне робоче місце для особи з інвалідністю, що відповідає приписам ст.19 Закону №875-ХІІ.
Всупереч приписам Закону №875-XII відповідач не виконав нормативу робочих місць.
При цьому, як вже зазначалося, згідно листа Одеського обласного центру зайнятості від 14.05.2025р. вих. №1741/01-12/03-25 ПП «БОДІ СО» не інформувало про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праці осіб з інвалідністю.
Суд першої інстанції вірно врахував правову позицію, сформовану Верховним Судом у постанові від 24.04.2025р. у справі 280/3642/23, за змістом якої Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю, з набранням чинності Законом України від 18 жовтня 2022 року №2682-IX, тобто з 06.11.2022р., отримав повноваження застосовувати адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю (4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників або одне місце для підприємств із 8-25 працівниками) на основі автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, без необхідності проведення позапланових перевірок Держпраці, що робить правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21.11.2022р. у справі №400/3957/21, неактуальною для спірних правовідносин через зміни в правовому регулюванні.
Оскільки у спірному випадку відповідач порушив вимоги законодавства щодо не забезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, не створив одного робочого місця для особи з інвалідністю, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю та стягнення з ПП «БОДІ СО» адміністративно-господарських санкцій у розмірі 42436,74 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 2652,50 грн. за визначеними позивачем реквізитами. 
Що ж до посилань апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 29.08.2025р. суд першої інстанції відкрив провадження у справі №420/29389/25, призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії вказаної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі суд першої інстанції 04.09.2025р. надіслав засобами поштового зв`язку на адресу ПП «БОДІ СО», однак поштове відправлення повернулося до суду без вручення його адресату із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання».
З матеріалів справи, також, вбачається, що копію ухвали від 29.08.2025р. про відкриття провадження у справі №420/29389/25 представник ПП «БОДІ СО» отримав безпосередньо у приміщенні суду 14.11.2025р. 
А відтак, строк для подання відзиву закінчувався 28.11.2025р., в той час як 27.11.2025р. суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення.
Зазначена обставина, на думку колегії суддів, являється процесуальним порушенням, однак не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, передбаченою п.3 ч.3 ст.317 КАС України (справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою).
Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Колегія суддів звертає увагу, що розгляд судом першої інстанції справи до закінчення строку, наданого відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, є підставою для прийняття судом на стадії апеляційного розгляду справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції у зв`язку з неможливістю їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. (ч.4 ст.308 КАС України).
При цьому, колегія суддів враховує, що наданими ПП «БОДІ СО» доказами не спростовано висновків суду першої інстанції про задоволення позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Таким чином, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «БОДІ СО» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 лютого 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук